Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Cum v-am explicat de câteva zile,
suntem foarte îngrijoraţi pentru Adam.
În absenţa dumneavoastră, refuză în continuare să mănânce.
Suntem obligaţi să-i punem din nou sonda gastrică,
dar asta nu acoperă toate carenţele
şi, în plus, o tolerează din ce în ce mai greu.
Aşadar, la cererea medicilor şi pentru binele lui Adam,
judecătoarea a acceptat să vă lase să veniţi de două ori pe zi.
Ca să-i daţi să mănânce.
Sunteţi obligată să respectaţi orele meselor
până la următoarea evaluare, peste aproximativ zece zile.
Aveţi întrebări ?
Deci pot rămâne cât timp, mai exact ?
Azi, vă mai rămân 30 de minute ca să-i daţi să mănânce.
Orele meselor sunt 11:00 - 12:00,
17:30 - 18:30.
Între aceste ore, pot să rămân aici ?
Nu. Nu aveţi voie să rămâneţi în secţia de pediatrie.
Dar nu se simte bine singur aici.
Am aflat că, de zile întregi, are coşmaruri.
Ştim că vă este greu, dar credem
că este foarte important să procedăm pas cu pas.
Înţelegi, Adam ? Mama e aici special ca să-ţi dea să mănânci
şi, dacă totul merge bine,
judecătoarea va decide că mama poate rămâne mereu cu tine.
V-ar deranja să ieşiţi cât îi scot sonda ?
Nu, nu. Oricum plecam.
Mama poate să rămână să doarmă cu mine ?
Mama e aici pentru mese, ca să doarmă, vedem mai târziu.
Depinde şi de tine, dacă mănânci bine.
Pe săptămâna viitoare.
Puteţi rămâne lângă el, dar trebuie să-l pot întinde.
Aşa, îţi aminteşti că nu doare. Nu-i aşa, Adam ?
Nu trebuie să se mişte, trebuie să ţină capul drept...
Super.
Îi scot asta...
Îţi aminteşti cum am făcut data trecută ?
Inspiri, expiri....
Număr până la trei... Şi, când expiri, scot sonda.
Bine ? O facem împreună.
Aşa.
Încercaţi să vă relaxaţi.
E neplăcut, dar nu e dureros.
Unu, doi, trei...
Încă, încă, încă, încă, încă, încă.
Bravo, bravo, bravo... Şi gata.
- Bravo, s-a terminat ! - Bravo, Adam.
S-a terminat, puiule, s-a terminat. Vino...
PENTRU BINELE LUI ADAM
Bună ziua, domnule.
Vino.
Îmi puteţi explica de ce refuzaţi
să vă examineze fiul colega mea ?
Vreau ca un medic să-mi examineze fiul,
nu o studentă.
Aici, nu e după cum vreţi dv., domnule.
Acceptaţi personalul medical care v-a fost repartizat pentru consult,
atât.
- Aici lucrează doar femei ? - Termină, tată...
Vă deranjează asta, domnule ?
Am dreptul să aleg cine îmi examinează fiul.
Bineînţeles. Aveţi şi dreptul să mergeţi la un spital privat.
- Păi nu-mi permit. - Iată.
Atunci, ori acceptaţi ca colega mea să vă examineze fiul,
ori mergeţi la alt spital.
O să te examinez. Te poţi ridica ?
O să-ţi ridic puţin bluza.
Respiră adânc.
Poate ăsta. Poate ăsta...
Sau ăsta...
Sau ăsta.
Nu, ăsta e prea mare.
Dar cel mai mare e ăsta,
trebuie să fie cât degetul tău mare de la picior.
Aşa da.
Adam şi mama lui sunt nesupravegheaţi ?
Cât timp se va simţi supravegheată, cred că va refuza să colaboreze.
Ai văzut-o vreodată pregătită să colaboreze ?
Până acum, nu avem niciun semn că ar fi deschisă
la un regim alimentar adecvat pentru fiul ei.
Cu delegata părea receptivă.
Da? Şi a recunoscut că fractura e legată de carenţele alimentare ?
Nu e uşor pentru o mamă să îşi dă seama
că îşi pune în pericol propriul fiu.
Mai ales când e convinsă că face bine.
Spune-mi, Emilie, ai verificat bine
dacă am primit rezultatele CT-ului lui Lucas ?
Nu, încă nu.
Fără mama lui nu merge, se usucă pe picioare.
Trebuie să colaborăm cu ea.
Îţi reamintesc că ea i-a băgat în cap
că tot ce nu vine de la ea e rău.
Dacă înţelege că nu suntem împotriva ei, cred că poate...
Cred că poate să se schimbe.
Mi-ar plăcea să cred şi eu,
dar mă tem că, deocamdată, e incapabilă
să îşi dea seama ce e bine pentru fiul ei.
Lucy ? O să pun aerosolul pentru Soleiman...
- Poftim. O să-i duc masa lui Adam. - Bine.
Nu e datoria ta să-i duci masa.
Lasă-mă să încerc.
Ai grijă de tine, Lucy.
Aşa...
Nu vreau să mă doară.
N-o să doară.
Sunt doar lucruri bune care îţi vor face oasele mai puternice.
Pot conta pe dumneavoastră ?
Începeţi să-i daţi, mă întorc.
Îmi pare rău...
Vrei să o îmbrăţişezi pe mama ?
Hop. Stai aşa, puiule...
Mamă, nu vreau să mă doară.
Eşti bine, scumpo ? Cum a fost prezentarea ?
Eşti cu Nanou ? Spune-i că poate să se servească,
sunt multe lucruri bune în frigider.
Nu ştiu cum o să facem, dar...
- Urcaţi-le, n-am timp să vin acolo. - Stai.
- Mulţumesc. - Te sun după.
E pentru 412.
Vine o ordonanţă de plasament. Sunt patru fraţi.
Asta e bună pentru tine.
Ea vrea să mănânc aia.
Cine ?
Doamna.
Adam, noi nu mâncăm asta. Aşteaptă.
Nu, nu, nu, aşteaptă-mă aici.
Îţi promit că mă întorc imediat. Bine ?
Vino.
Ai grijă, nu-mi ţinti capul !
Unu, doi, trei !
N-am vrut !
Uite. Uite ce am pentru tine.
Şi pentru tine. Încet, încet !
Nu vă bateţi pe ele, atenţie, atenţie la fratele vostru.
Atenţie...
Dacă vă bateţi, vi le iau înapoi.
Haide, haide. Calmaţi-vă.
Le ia pe toate pentru el !
Nu, eu încep !
Eşti prea enervant !
- Gata, s-a terminat, Jeremie. - Eu încep şi eu câştig.
Eşti bine ?
Mă întorc cu rezultatele.
Totul a decurs bine ?
N-ai mâncat, Adam, tacâmurile sunt curate.
- N-ai mâncat ce ţi-am dat ? - Ba da, a mâncat.
Nu pe dv. v-am întrebat.
Adam. Răspunde-mi. Ce ai mâncat ?
Nu mai ştiu.
Nu i-aţi dat. Tacâmurile sunt intacte.
Ce a mâncat ?
- N-aveţi voie să faceţi asta. - Ce aveţi în geantă ?
- Nimic. - I-aţi dat altceva ?
Isa ? Poţi să-mi faci o tavă nouă pentru 423 ?
Pentru Adam.
De ce faceţi asta ?
Pentru că, atunci când vă spun că îl doare burta,
refuzaţi să mă credeţi.
Atunci, nu-i mai spuneţi că ce-i dăm e rău
şi n-o să-l mai doară burta.
Ce îi daţi dv. nu acoperă nevoile unui copil de patru ani.
Are carenţe, are întârziere de creştere.
Dacă refuzaţi să colaboraţi,
va trebui să-i punem din nou sonda de alimentare.
Şi nu veţi mai avea drept de vizită.
Îl doare !
De aceea i-am cerut doamnei judecător
să vă lase să veniţi de două ori pe zi
ca să-i daţi să mănânce.
Dacă nu mănânci, n-o să te faci bine
şi rişti să-ţi mai rupi ceva.
Mulţumesc, Isa.
Vă rog, nu vreau să-i puneţi iar sonda.
Nici noi.
Dar puteţi să o sunaţi pe delegată azi, vă rog ?
Vreau doar să dorm aici o noapte, doar să petrec noaptea cu el.
Nu pot suna delegata fără acordul şefului de secţie.
Atunci, cereţi-i acordul...
E în regulă, puiule. E în regulă, nu-i nimic.
Îi dau un prosop. O să fie bine.
Îl schimb.
Dv. îl schimbaţi, eu îl dezleg.
Vreau să mă iei cu tine.
Trebuie să rămân cu el în noaptea asta. Nu-l pot lăsa singur.
Nu pot decide nimic. Trebuie discutat cu delegata.
- Atunci, trebuie s-o sunaţi. - O putem suna luni.
Ca să stabilim o întâlnire în cursul săptămânii.
Nu, nu putem aştepta până luni. Nu se simte bine, nu pot.
Trebuie sunată azi, e urgent.
Nu pot suna delegata fără acordul şefului de secţie.
Aşa... Atenţie.
O să trec în spatele tău cu tubul...
Când te întorci ?
N-ar fi trebuit să vă mint. Vă rog...
O să vorbesc cu şeful de secţie
dar nu vă pot garanta nimic.
Mulţumesc.
- Sunteţi bine ? Aveţi nevoie de ceva ? - Nu, e în regulă.
Totul e bine, Adam, rămân lângă tine...
Cred că ar fi timpul să o schimbăm.
Bine.
- E în regulă ? - Nu vă faceţi griji, domnule.
Puteţi să-i vorbiţi, vă aude.
Da, Pediatria.
Putem trimite una dintre paciente pentru un CT cerebral ?
Destul de urgent. Da ?
- Scuzaţi-mă. - Pardon.
- Poftim. - Te aşteaptă la CT.
- Poţi coborî acum. - Bine.
Puteţi să ne însoţiţi, domnule.
- Continuaţi să-i vorbiţi. - Pot să te las ? E în regulă ?
Da, e în regulă.
Aţi observat ceva în plus în timpul examinării ?
Obrazul stâng umflat la cea mare,
dar fără alte urme de violenţă la ceilalţi.
Tatăl a fost reţinut,
iar mama a fost preluată de serviciile de urgenţă.
Se pare că nu e prima dată şi se întâmplă tot mai des.
Uite unde am putea încerca să-i cazăm.
Mă duc la fetiţe să le liniştesc.
Naim ?
Spune.
Poţi să o suni pe delegata Vial să întrebi dacă mama
poate rămâne în mod excepţional în noaptea asta ?
Ce vrei să-i spun exact ?
Spune-i că cel mic o cere pe mama sa în fiecare noapte
şi că ar ajuta echipa dacă ar putea rămâne.
Şi că eu refuz să-l pun din nou sub sedative ca să doarmă.
- O sun. - Mersi.
Adam a reuşit să mănânce cu mama lui ?
Au nevoie de timp, dar o să fie bine.
Bună.
Eu mă numesc Lucy, o să mă vedeţi des
pentru că lucrez aici, în spital.
Şi... nu trebuie să vă îngrijoraţi,
surorile voastre mai mici vor fi duse într-un salon, nu departe.
Îmi permiţi să-ţi verific obrazul ?
Te doare ?
- Ai văzut, da ? - Da, da, sigur.
Bine. Dacă te doare sau dacă te doare capul
sau dacă pulsează, spune-mi, îţi pot da ceva.
Unde e mama ?
Mama ta este la Terapie Intensivă...
Vom avea veşti curând,
este îngrijită de o echipă foarte bună.
Va trebui să se odihnească puţin, aşa că...
Dar vom avea veşti foarte repede.
Şi tata ?
Despre tatăl tău... Cred că tu, Lise, ştii mai multe decât mine.
Tatăl tău este încă cu poliţia.
Dar, de îndată ce aflu mai multe, vin să vă spun.
Bine ?
Mama lui Adam e încă aici, e normal ?
Eu i-am dat permisiunea să rămână
pentru că au nevoie de mai mult timp.
Bine. Te pun responsabil.
De ce iei astfel de iniţiative fără acordul nostru ?
Interesul copilului e să mănânce
sau să respectăm orele de vizită la minut ?
Au trecut 40 de minute de când trebuia să plece.
Trebuie să câştigăm încrederea mamei
dacă vrem să-i dăm o şansă copilului.
Ştiu ce fac.
Nu există niciun motiv să facem o excepţie.
Ar trebui să raportăm că refuză să plece.
Dacă facem raport, va primi interdicţie de vizită
şi copilul va refuza din nou să mănânce.
Bine, nu facem raport, dar nu poate rămâne în secţie.
Ştii cum se poate termina.
Bine.
Stai.
Doamnă ! Doamnă, nu, nu, nu,
v-am dat voie să-l schimbaţi, nu să-l spălaţi.
- Avea nevoie. - Nu mai forţaţi limitele.
Uitaţi, ghipsul e tot ud.
Acum, trebuie scos.
Fac deja o excepţie lăsându-vă să rămâneţi mai mult.
Vă cer, la rândul meu, să cooperaţi, altfel, nu va funcţiona niciodată.
- Vă pun asta aici... - Bine, mulţumesc.
Doamnă. Doamnă, doamnă, Adam ! Oprim asta ! Încetăm !
Dacă delegata află că refuzaţi să cooperaţi,
nu veţi mai putea rămâne cu copilul dv., cu siguranţă.
- Adam, termină, am spus ! - Nu te mai juca. S-a terminat.
Şi, când mă întorc, vreau ca Adam să-şi fi terminat porţia.
E ultima oară când vă rog asta.
- E în regulă pentru la noapte ? - Mă interesez.
O să dorm cu mama ?
Nu ştiu încă, Adam. Asta e pentru dumneavoastră.
Opreşte-te !
Vreau să dorm cu tine.
Braţul...
- La HUDERF nu aveau loc ? - Nu. Ei i-au trimis aici.
Trebuie să le explicăm că şi noi suntem copleşiţi.
Va trebui să-i separăm până se eliberează un salon.
Gemenii pot merge la 402, iar cea mare, la 407.
- Trei într-un salon ? - Ori asta, ori pe hol.
Am vorbit cu delegata.
Transmite cererea noastră şi ne anunţă.
O să-i spun mamei că poate aştepta la cafenea.
Încă n-a plecat din secţie ?
Trebuie chemată paza, să o scoată cu forţa,
e singura metodă să o facem să se schimbe.
E o mamă singură, şi-a pierdut total încrederea,
dacă nu o ajutăm noi, cine ?
Sunt asistenţi sociali, psihologi, nu e treaba noastră.
Eu nu pot ajuta un copil dacă o exclud pe mamă.
N-avem timp, n-avem mijloace pentru asta.
Nu e vina ei că nu avem mijloace.
Bine, o scot eu.
Trebuie menajat copilul. E deja destul de greu pentru el.
Nu chemăm paza. Dar nu rămâne în secţie.
Lasă-l să se ocupe. Analizele lui Jeremie.
- Eşti bine ? - Da.
Nu-ţi face griji.
- Când e următoarea ta tură ? - Peste trei zile.
- Şi tu ? - Poimâine, trec pe tură de zi.
Du-te. Termin eu.
Mulţumesc.
Ai grijă de tine.
O să-ţi scot cateterul.
Nu mai sunt semne de inflamaţie în analizele tale.
De ce nu-i traduci mamei tale ce ţi-am spus ?
Apasă bine.
Cred că nu te mai doare cu adevărat, Jeremie.
Mă înşel ?
De ce vrei să rămâi în spital ?
Sunt şi alţi copii care aşteaptă să fie trataţi
şi nu poţi rămâne în spital ca şi cum ai sta la hotel.
Înţelegi ?
Bine. E în regulă.
Nu reuşesc să dorm noaptea.
Şi de ce nu reuşeşti să dormi noaptea ?
Bine. Pot să-i cer asistentei sociale
să vină să vorbească cu voi, cu mama ta,
şi să discute unde se află cu demersurile
pentru o altă locuinţă.
Pentru că îmi imaginez că este pe o listă de aşteptare.
- Bine. - Bine ?
- Bine. - Vrei să-i explici asta ?
- Tot ce ţi-am spus ? - Da...
Iar eu pregătesc externarea.
Totul e în regulă.
Cum se face că e paza în secţie ?
- Ieşiţi ! - Staţi. Rebecca ?
- Sunt Lucy, deschideţi ? - Nu !
- Rebecca ! - Aveam încredere !
De ce ai chemat paza ?
A fost prevenită. Forţaţi uşa.
Nu, nu, nu. Staţi, staţi. Rebecca.
Nu !
E periculoasă pentru copil.
- E în panică. - Nu e problema noastră.
Ba este problema noastră. Rebecca !
Ce s-a întâmplat ?
Trebuia să plece acum mai bine de-o oră.
N-ar fi trebuit să chemi paza.
Lăsaţi-mă cinci minute, încerc să o scot
fără să forţăm uşa.
- Foarte bine. - Da.
Va fi mai puţin traumatizant pentru Adam.
- Cinci minute. - Mulţumesc.
Poţi să o duci pe mama Lenei în biroul medicilor ?
Eu mă ocup să scot fetiţa cu Lucy.
Lucy. Lucy. Cinci minute. Nu mai mult.
Mulţumesc.
Marie, poţi să mă ajuţi ?
Rebecca. Rebecca, sunt singură, deschideţi !
Adam.
Facem tot posibilul
ca să puteţi petrece noaptea cu Adam.
Colegul meu a vorbit cu delegata.
I-a garantat că va suna judecătoarea.
Ca să puteţi rămâne în noaptea asta cu el...
Până nu avem răspunsul, nu vă putem lăsa în secţie, Rebecca.
Nu stricaţi totul acum.
Nu vă mai cred.
Dacă nu ieşiţi acum, îmi va fi foarte greu
să vă apăr să pledez să puteţi rămâne cu el.
Adam e bine ?
Ştiţi ce înseamnă să creşti singură un copil ?
Da, mi-am crescut fiica singură.
Ştiu câtă nevoie are Adam de dumneavoastră.
- Dacă îl pierd, nu mai am nimic. - Nu o să-l pierdeţi, Rebecca.
Nu o să-l pierdeţi. Aveţi încredere în mine.
Haideţi. Ieşiţi acum.
Veniţi cu mine. Haideţi.
Va fi bine, haideţi.
Haideţi. Veniţi.
Rebecca. Trebuie să plecaţi acum.
Adam. Adam, trebuie să-ţi văd mâna.
O să-ţi schimb pansamentul, Adam.
Hai cu mine. Trebuie să plecaţi acum.
Hai, Adam, vino. Haide.
- Totul e bine, Adam. - Nu-ţi face griji.
Vino, o să am grijă de tine. Bine ?
Hai, trebuie să-i dai drumul mamei. Vino.
- Adam... - Haide. Lăsaţi-l, Rebecca.
Mă ocup eu de el.
Adam, ascultă-mă. Totul e bine. Bine ?
Rebecca, vă rog. Urmaţi-mă.
Hai. Vino.
Îi veţi spune delegatei că m-am încuiat cu el ?
Urmaţi-mă acum.
Va fi bine, vă va conduce la lift, iar eu mă ocup de Adam.
Şi ce ? Risc interdicţie de vizită ?
Vedem asta mai târziu.
Mi-e frică de poliţişti !
Nu mai e nimeni. Au plecat.
Totul e bine, Adam. S-a terminat.
Haide, haide. Veniţi, vino.
Vino cu mine, Adam, ne aşezăm pe pat.
Aşa, aşa. Ajutaţi-mă.
Mulţumesc. Aşa. Mergeţi, mergeţi.
Mă întorc în curând. Bine ? Îţi promit. Da ?
- Veţi mai fi aici ? - Da, voi fi aici.
Va fi bine.
Vreau să-mi spuneţi imediat ce aveţi veşti pentru la noapte.
Da. Vă promit.
Uite ce am pentru tine. Pe care îl alegi ?
Pe ăsta îl alegi de obicei.
Încercăm să mâncăm ?
Adam. Adam, aş vrea să încercăm să mâncăm puţin.
Doar o guriţă.
Nu vrei ?
Mai încercăm mai târziu.
Eşti supărat, e normal. Înţeleg.
Deocamdată, nu reuşim să ne înţelegem cu mama ta.
Vezi, uneori, adulţii nu reuşesc să cadă de acord.
Vrei să ne uităm puţin la televizor ?
Asta ?
Mă întorc.
Tehnicianul care se ocupă de cartele
este în concediu până săptămâna viitoare.
Nu-l înlocuieşte nimeni ?
Persoana care îl înlocuieşte se pare că nu e autorizată
să refacă ea cartelele.
Ce se întâmplă ? Te pot ajuta ?
Sunt în panică de când am anunţat-o pe mama lor.
A făcut un chiuretaj acum vreo două ore.
Poţi să măreşti doza de calmant ?
Dacă mama noastră află că a avortat, o s-o dea afară din casă.
Putem împiedica un părinte să intre în secţie ?
În mod normal, nu.
O să spunem că Mina a venit aici cu apendicită.
Mulţumesc, poţi să pleci. Mă descurc eu.
Poţi să pleci.
Adam ?
L-aţi văzut pe micul Adam ieşind ?
Nu.
A ieşit o mamă cu copilul ei de patru ani.
- Aţi văzut-o ? - Nu, n-am văzut nimic.
Puteţi cere întăriri să caute în jurul spitalului ?
- Sun la poliţie ? - Nu, încă nu.
Rebecca ! Opriţi-vă !
Opriţi-vă ! Stop !
Rebecca !
Opriţi-vă !
Stop ! Opriţi-vă ! Întoarceţi-vă !
Nu !
Adam.
- Mama... - Nu vă mişcaţi !
Încercaţi să nu vă mişcaţi.
Da. Da, am nevoie de întăriri urgent.
E vorba de o cădere pe scări,
o mamă cu copilul ei de patru ani.
În spatele spitalului, pe scări...
Parcarea C.
Îmi pare rău.
Am ajuns la Urgenţe pentru copii.
O să vezi. E o echipă foarte, foarte drăguţă
care va avea grijă de tine.
Aşa, o să verificăm să nu ai nimic rupt.
Vorbesc cu infirmiera. Mă întorc imediat.
Caroline ? Sunt cu micul Adam.
Aştept veşti de la radiologie să văd dacă e loc.
Tatăl a fost anunţat, e pe drum.
În ce boxă îl pun ?
Sunt toate ocupate acum, dar îl putem pune aici provizoriu.
Bine.
Te instalăm aici.
Mulţumesc. Rămân cu el.
Bună, Adam !
O să-ţi pun nişte electrozi mici.
Sunt ca nişte abţibilduri, nu dor.
Bună, Adam. Mă numesc Caroline, sunt infirmieră.
O să mă uit în ochii tăi. Da... Foarte bine !
- O să-ţi ridic tricoul. - Îţi pun asta pe deget.
Te doare aici ? Nu ?
Unde e mama ?
Mama e în altă secţie. La secţia pentru adulţi.
Mă duc să văd cum e. Mă întorc să-ţi dau veşti, promit.
Eşti bine ? Câţi ani ai ?
Rămâi cu Caroline.
Ne vedem la Radiologie.
Cu tatăl tău, care vine şi el. Ne vedem imediat.
- Spune-mi când ajunge tatăl lui. - Sigur.
Lasă doamna să treacă...
Haideţi... Îmi puteţi deschide ?
Doamnă...
Da, da, vor veni să se ocupe de dumneavoastră.
Cum e Adam ?
E mama unuia dintre pacienţii mei.
Eram cu ea în timpul accidentului.
- Cum e ? - Bine.
Îi facem o radiografie
ca să verificăm că braţul nu s-a deplasat.
- Ce are ? - Aşteptăm un loc la CT.
Îmi pare rău... Am intrat în panică...
Chiar nu am vrut să-i fac rău...
E singur acum ?
- Aţi chemat poliţia ? - Nu.
Da ? Unde e ?
Bine, vin să-l iau.
Tatăl lui Adam a ajuns. Mă duc să-l întâmpin.
- L-aţi sunat ? - Aşa e procedura.
Urgenţele l-au sunat.
O să pierd custodia fiului meu ?
Orice ar fi, nu trebuie să rămâneţi singură.
Nu am pe nimeni în afară de Adam.
Ştiu, dar nu puteţi continua aşa, singură.
Trebuie să acceptaţi ajutor. Mă întorc.
Ar fi posibil să o mai ţineţi puţin
pe mama pacientului nostru ?
- Care ? - Boxa 5.
Nu avem loc. Nu o putem ţine.
Nu poate pleca. E prea fragilă.
Ştiu eu când un pacient poate pleca sau nu.
Dă-mi o oră. Nu poate rămâne singură.
Şi nu are voie să revină în secţia noastră
în afara orelor de vizită.
- O oră, nu mai mult. - Mulţumesc.
Scuzaţi-mă.
Tatăl lui Adam ?
Bună seara, sunt asistenta-şefă a secţiei de pediatrie,
mă urmaţi ?
Mergem la Adam, care va face o radiografie.
Ne-am mai văzut, cu delegata. Eu mă ocup de fiul dumneavoastră.
Cum e ?
Un moment.
Mi-ai găsit o boxă pentru Adam ?
- A plecat la Radiologie. - Bine.
- Veniţi. - Dar nu pot rămâne, doamnă.
Mama lui riscă interdicţie de vizită.
Trebuie să rămână cineva cu el.
Ce s-a întâmplat, mai exact ?
A căzut cu mama lui pe scări.
A fost un accident.
Unde e mama lui ?
La Urgenţe. O ţin sub observaţie.
Veniţi.
Ei bine ?
Vechea fractură nu s-a deplasat şi nu văd altceva rupt.
- Mulţumesc. - O să fie bine, micuţule !
Unde e mama ?
Mama face un mic examen, verificăm că totul e în regulă.
Şi te ducem înapoi în salon cu tatăl tău.
N-am tată.
Vreau să vină mama !
Mama va veni, dar mai târziu.
Când mai târziu ?
Va veni...
Nu pot să-ţi răspund la întrebarea asta încă.
Nu pot... Trebuie să iau puţin aer.
Vă ajung sus.
Domnule. Domnule, vă rog.
Nu mă vrea copilul ăsta, aţi văzut...
După tot ce s-a întâmplat, e complet dezorientat,
daţi-i timp.
Veniţi, vă rog.
E partenera mea.
Mă aşteaptă în maşină cu bebeluşul nostru.
- Spuneţi-i să vină. - Nu pot.
S-ar putea să dureze ceva.
Doamnă, eu nu pot...
Staţi, staţi.
Trebuie să mă întorc în secţia mea.
Nu pot să-l includ aşa, de pe o zi pe alta, în viaţa mea...
I-am explicat deja delegatei, lucrez 12 ore pe zi.
Când ajung acasă, sunt terminat. Nu pot.
Abia îmi văd soţia şi copilul.
Înţeleg. Dar Adam are nevoie de dv.
Vă cerem doar să rămâneţi puţin în camera lui,
iar apoi, vedem.
Bine ?
Mulţumesc. Veniţi !
Adam ?
Vrei să-i arăţi cartea ta frumoasă lui tati ?
Da, Naim ?
Da, da, sunt în camera lui Adam.
Da... Da, vin imediat.
Trebuie să vă las, mă întorc.
Nu rămâneţi cu noi ?
Nu... Dar staţi aici, vine pediatrul.
Nu-l vreau pe el, o vreau pe mama.
Veniţi. Veniţi.
O să încercăm să mâncăm puţin cu tata, da ?
Hai. Întoarce capul.
Haide, Adam, te rog. Îţi aminteşti ce ţi-am explicat ?
Dacă nu mănânci, nu te faci bine.
Şi, apoi, rişti iar să-ţi mai rupi ceva jucându-te.
- E periculos ! - Nu, nu, nu. Nu e periculos.
Mama e de acord cu tot asta, nu-ţi face griji.
Vrei să încercăm cu desertul ?
Hai, încercăm cu desertul. Vino.
Apropiaţi-vă. Nu vreţi să vă scoateţi geaca ?
Scoateţi-o. Aşezaţi-vă.
Hai, încearcă să mănânci puţin, Adam, te rog. Hai.
Întoarce-te spre mine, te rog, hai, întoarce-te !
Aşază-te bine.
Nu, nu, nu, rămâi aici. Rămâi aici, Adam.
Adam ! Nu, nu, ce faci ?
Nu, nu, nu coborî. Adam. Adam, Adam.
Ne urcăm iar în pat. Hai, te rog, Adam.
Te rog. Hai !
Stop, nu, nu. Nu poţi să pleci, ai cateterul.
Adam, rămâi aici. Unde te duci ? Nu poţi !
Nu poţi coborî din pat !
O vreau pe mama.
Hai, vino. Ne urcăm în pat.
Vrei să te uiţi la un desen animat ?
Mă sună partenera mea...
Poţi să i-l dai, Adam. Lasă-l.
Vrei să-i dai drumul ?
Luaţi telefonul meu de serviciu ca să o sunaţi înapoi.
Şi mi-l aduceţi la postul asistentelor
când terminaţi.
De ce nu ai raportat fuga mamei ?
Dacă acest copil e separat de mama lui,
vor fi consecinţe dramatice.
Îţi dai seama ce riscuri îţi asumi ?
Ai mers prea departe.
Am anunţat delegata.
Vine. Poţi pleca.
Dacă i se întâmplă ceva acestei mame...
Ai făcut mai mult decât suficient pentru ea.
De acum înainte, mă ocup eu de acest dosar.
Poţi pleca.
Ea a decis să fugă cu copilul.
Nu tu.
Eşti bine ?
Da, da, sunt bine. Plec în curând.
Ai mâncat ?
Ce drăguţ.
A, şi apropo, pot să merg la concert cu Zoe sâmbătă ?
Ştii, la AB.
La conc... Şi cine vă aduce înapoi ?
De fapt, mama lui Zoe s-a oferit
şi putem dormi la ea.
Bine... În regulă. Sigur vă aduce înapoi ?
Îţi jur. Da, ne aduce.
Bine.
Da, da. Vorbim mai târziu, te sun eu.
Delegata e aici.
Bine, mulţumesc.
Aţi trecut să o vedeţi pe mamă la Urgenţe ?
Dreptul de vizită al mamei este suspendat
până la următoarea întâlnire cu judecătoarea, peste zece zile.
Această suspendare nu ajută nici mama, nici copilul.
Este o procedură de urgenţă. Având în vedere situaţia,
mă tem că judecătoarea ar putea aplica decăderea din drepturi.
Trebuie să poată şi ea să se explice.
O voi vedea la următoarea audiere cu judecătoarea, peste zece zile.
Lucy, lasă-mă să termin cu doamna.
- Lucy... - Nu acum !
- Veniţi cu mine, Rebecca. - L-aţi văzut pe Adam ?
E bine, nu are nicio fractură nouă.
Delegata e aici. Trebuie să vă asculte.
Veniţi.
O duc eu.
Există o suspendare a vizitelor
până la următoarea întâlnire cu judecătoarea.
Când e întâlnirea ?
Peste zece zile.
Dar trebuie să-i arătaţi delegatei că sunteţi gata să colaboraţi.
Zece zile e prea mult.
Veniţi.
Haideţi.
Adunaţi-vă.
Haideţi.
Nu vreau ca fiul meu să ajungă într-un centru...
Nu s-a decis nimic încă. Haideţi. Daţi-mi mâna.
Daţi-mi mâna. Mergem. Mergem !
Mai avem puţin.
Încercaţi să rămâneţi calmă.
Haideţi !
Veniţi. Mă ocup eu.
Mă lăsaţi pe mine să vorbesc.
Veniţi.
Mama...
Eşti bine ?
Bine, vă acord câteva minute. Da ?
Cum se face că eraţi încă în secţie în acel moment ?
Eu i-am dat permisiunea să rămână,
pentru că Adam avea nevoie de mai mult timp.
În regulă... Voi adăuga asta în raport.
Am intrat în panică, scuze. N-ar fi trebuit să fug cu el.
- Nu mi-l luaţi, vă rog. - Procedăm etapizat.
În interesul fiului dv.
- V-am... - Care e interesul al fiului meu ?
V-am mai acordat mai multe şanse, doamnă,
dar continuaţi să refuzaţi regimul prescris de medici.
Voi urma regimul prescris, voi face tot ce îmi cereţi.
Interdicţia de vizită se menţine până la audierea cu judecătoarea.
Şi ce facem ? Fără mama lui, copilul refuză să mănânce.
Ce facem ? Îl hrănim iar artificial ?
Nu eu decid durata procedurilor, doamnă.
Procedurile ! Eu nu vă vorbesc despre proceduri,
noi suntem cei care gestionăm copilul când refuză să bea, să mănânce.
Când se trezeşte de zece ori pe noapte strigând după mama lui.
Poftiţi, puneţi-i dumneavoastră sonda cu forţa,
apoi vedem cum înţelege el aceste proceduri.
Dacă aş fi sigură că nu e în niciun pericol cu dv.,
v-aş lăsa să rămâneţi cu el, dar...
După ce tocmai s-a întâmplat,
cum vreţi să avem încredere în dv. ?
Nu vreau ca fiul meu să ajungă într-un centru !
Înţelegeţi că, dacă o să continuaţi aşa, Adam va avea sechele pe viaţă ?
Nu e adevărat, nu e adevărat !
Voi vreţi să credeţi asta, dar nu e adevărat !
Cu mine, era foarte bine. De când e în spitalul ăsta
nu se mai simte bine şi e aşa...
Şi trebuie să-i puneţi sondă cu forţa...
Doamnă. Nu cred asta.
Trebuie să luăm în calcul o soluţie de plasament pentru copil.
Pentru moment.
- Şi nu cu dumneavoastră. - Şi, atunci, cu cine ?
- Mă lupt în fiecare zi. Singură. - Ştiu.
De când s-a născut, fără să cer nimic nimănui.
Şi acum, gata, vine tatăl lui,
apare aşa de pe o zi pe alta şi...
Şi are dreptul să-l vadă când vrea ?
Doamnă...
Vi se pare normal ?
Domnule. Doriţi să-i spuneţi ceva doamnei ?
Nu mi-ai dat niciodată veşti despre el.
Serviciile sociale m-au anunţat că e internat.
Ce te interesează pe tine ? Nu te-ai ocupat niciodată de el.
- N-ai vrut niciodată să mă laşi. - Dar el are nevoie de mine.
Mamă ! Vino...
Scuzaţi-mă, dar...
Nu am nimic împotriva acestui copil şi, dacă putem ajuta, o vom face, dar...
Nu pot rămâne singură acasă cu bebeluşul meu.
Am nevoie să fie acolo.
Dacă se stabileşte asta, programul vizitelor va fi discutat
împreună cu dv., desigur.
Nu e nimic de discutat, are nevoie de mine.
Întrebaţi-l cu cine vrea să stea, o să vă spună.
Adam, vino. Spune-le cu cine vrei să stai.
Hai, spune-le. Adam. Spune-le !
- Zi-le că vrei să rămâi cu mama. - Vreau să rămân cu tine.
Vezi ? Vrea să rămână cu mine.
Dar nu vreau să fiu mort.
Oricum, vizitele sunt suspendate.
Ne revedem săptămâna viitoare cu judecătoarea şi avocatul copilului
pentru a decide ce urmează.
Vă lăsăm câteva minute cu el să vă luaţi rămas-bun.
Adam ? Mama ta are nevoie să se odihnească puţin
înainte să te poată vedea din nou. Îi spui la revedere ?
Doamnă ?
Haideţi, doamnă, veniţi acum.
Mamă, rămâi !
Mamă ! Mamă ! Mamă ! Mamă !
Mamă !
Vrei să las lumina aprinsă ?
Un risc de decădere din drepturi. Izolată...
- De când ? Bine. - Îţi fac o cafea ?
Mulţumesc, la revedere.
Bună seara, Pediatria CHU, Izala Vandist.
Aveţi loc pentru mama unuia dintre pacienţii noştri ?
Risc de pierdere a custodiei. Nu, nu are rude apropiate.
De evaluat în funcţie de evoluţie, da.
Înainte de ora 22:00... Bine. Mulţumesc.
Mama lui Adam a terminat cu delegata.
Cred că te aşteaptă ca să plece.
- Noapte bună, Mounia. - Noapte bună, Lucy.
Mulţumesc.
Staţi, vă deschid.
Poţi să-l anunţi pe Naim că o conduc pe mamă ?
Bine.
Trebuie să-i aduc lucruri noi lui Adam, nu are destule.
Vă însoţesc.
Trecem să luăm lucrurile pentru Adam.
Nu am nevoie de dumneavoastră.
Aveţi nevoie de ajutor, Rebecca.
Am acceptat să vi-l las pe fiul meu. De ce nu mă lăsaţi în pace ?
Nu vreau să mergeţi singură acasă.
Lăsaţi-mă măcar să vă duc acasă.
Îmi daţi lucrurile lui Adam şi vă las.
Bine.
Aţi ratat ieşirea...
Îmi pare rău, dar nu pot să vă duc acasă.
Vă duc la un centru de sprijin.
E un centru care ajută femeile aflate în dificultate.
- Lăsaţi-mă să cobor. - Nu.
Lăsaţi-mă să cobor.
Lăsaţi-mă să vă ajut.
Opriţi, vă spun !
Nu pot să vă las singură în starea asta.
- Vreau să cobor din maşină ! - Nu vreau să rămâneţi singură !
Nu, nu faceţi asta...
Lăsaţi-mă să cobor aici, merg pe jos.
Staţi ! Nu, încetaţi ! Lucy !
- Lăsaţi-mă să vă ajut ! - Opriţi. Vreau să cobor.
Închideţi uşa.
Îmi pare rău că v-am dus aşa, cu forţa.
Şi vă cer scuze şi pentru...
Că v-am făcut să credeţi lucruri care nu erau posibile.
Dacă nu vă deranjează, aştept autobuzul cu dumneavoastră.
Am făcut tot ce am putut.
Ştiu.
Dacă accept să merg la centru, cât trebuie să rămân ?
Dumneavoastră decideţi. Plecaţi când vreţi.
SFÂRŞIT
Aţi urmărit filmul PENTRU BINELE LUI ADAM
Traducerea: WORDNET MEDIA www.wordnet.ro