Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Jak jsme říkali, máme o Adama obavy.
Bez vás odmítá jíst.
Znovu mu byla zavedena výživová sonda, ale ta nestačí, navíc ji špatně snáší.
Proto vám i na žádost lékařů a v zájmu Adama soud povolil,
abyste mu sem chodila dávat dvakrát denně najíst.
Ale až do dalšího soudního jednání za deset dní
je vaše návštěva omezena jen na dobu jídla.
Máte nějaké otázky?
Jak dlouho tu teda můžu zůstat?
Dnes vám zbývá 30 minut.
Oběd je od 11 do 12, večeře od půl šesté do půl sedmé.
A mohu tu zůstat i mezi těmito časy?
Ne, na dětském oddělení zůstat nemůžete.
Ale on je tu sám nešťastný.
Prý má noční můry.
Víme, že je to pro vás oba těžké, ale musíme vše postupně.
Rozumíš tomu? Maminka je tady, aby ti dala papat,
a když to půjde dobře, soud možná mamince dovolí, aby tu s tebou zůstala.
- Musím mu vytáhnout tu sondu. - Stejně jsem už chtěla jít.
Může tu maminka se mnou v noci spát?
Maminka přišla jen na jídlo. O spaní se rozhodne později.
Záleží to i na tobě, jak budeš papat.
Uvidíme se příští týden.
Můžete s ním zůstat, ale musím ho položit.
Neboj, nebolí to, Adame.
Musí klidně ležet a držet hlavu rovně.
Skvěle.
To je ono.
Pamatuješ, jak jsme to dělali minule?
Nádech, výdech, pak napočítám do tří.
A při výdechu ti tu hadičku vytáhnu.
Uděláme to společně.
Zkuste se uvolnit.
Je to nepříjemné, ale nebolí to.
Raz, dva, tři.
Ještě, ještě, dýchej.
- Dobře. Výborně. - Hotovo.
- Bravo, Adame. - Je to za námi, broučku.
V ZÁJMU ADAMA
Dobrý den, pane.
Pojď.
Proč přesně nechcete, aby vašeho syna vyšetřila kolegyně?
Chci, aby ho vyšetřil lékař, ne studentka.
Nemůžete si vybírat, pane.
Musíte přijmout odbornou péči, která vám je přidělena. Tečka.
- Tady pracují jen ženy? - Přestaň, tati.
A to vám vadí, pane?
Můžu si vybrat, kdo ho vyšetří.
Jistě. Můžete jít do soukromé nemocnice.
To si nemůžu dovolit.
Takže buď necháte tady kolegyni, aby ho vyšetřila, nebo půjdete jinam.
Vyšetřím tě.
Můžeš se posadit?
Vyhrnu ti triko.
Zhluboka dýchej.
Možná tenhle.
Tenhle.
Nebo tenhle.
Nebo ten.
Ten je moc velký. Tenhle je ale největší.
Je jako paleček na noze.
Máš pravdu.
Adam a jeho matka jsou bez dozoru?
Když ji budeme furt sledovat, nebude nám důvěřovat.
Copak s námi dosud spolupracovala?
Odmítá pro syna každou vhodnou dietu.
K probační úřednici byla vstřícná.
Jo? A připouští už, že k té jeho zlomenině vedla podvýživa?
Pro matku je těžké si přiznat, že ohrožuje své dítě.
Zvlášť když je přesvědčená, že má pravdu.
Ten kluk musí rychle přibrat, pokud se má zotavit bez následků.
Chci se zeptat, jestli už máme Lucasovy výsledky z CT.
Ještě ne.
Bez matky tu vyloženě hladoví.
Potřebujeme ji tady.
Protože ho přesvědčila, že má jíst jen to, co mu sama dá.
Jestli vycítí, že nejsme proti ní, možná se změní.
To by bylo fajn.
Obávám se, že vůbec nechápe, co je pro kluka dobré.
Lucy, připravím Soleimanovi aerosol.
Odnesu Adamovi tác s jídlem.
To není tvoje práce.
Chci to zkusit.
Neprožívej to tak, Lucy.
Bude mi špatně.
Nebude. Je to jen dobrota na posílení kostí.
Zařídíte to? Dejte mu najíst. Pak se vrátím.
Promiň mi to.
Chceš se pomazlit?
Dobře, to je ono.
Nechci, aby mi bylo špatně.
Jsi v pořádku, zlato?
Co ta prezentace?
Je tam Nanou?
Může si vzít něco z ledničky.
Nějak to vymyslíme. Vezmi je nahoru, nemám čas tam jít.
- Zavolám ti později. - Tohle je na 412.
Máme tu žádost na umístění. Čtyři sourozenci.
Tohle ti udělá dobře.
Chce, abych to snědl.
Kdo?
Ta paní.
Promiň.
Tohle jíst nebudeme. Počkej tady.
Ne, počkej tu na mě. Hned se vrátím, slibuju.
Dobře?
Pojď.
Opatrně, nemiř mi na hlavu.
Podívej, něco tu pro tebe mám.
A pro tebe taky.
Neperte se. Dávej pozor na brášku.
Nebo si to vezmu zpátky!
Uklidněte se.
- Vzal si všechno! - Dobře, tak já začnu.
Tak. Hotovo, Jérémie.
V pořádku?
Vrátím se pak s výsledky.
- A je to v kapse. - Už je tu.
- Jak to šlo? - Dokončím to pak.
Nic jsi nejedl. Příbory jsou čisté.
- Tys to jídlo nejedl? - Jedl.
Vás se neptám.
Adame, můžeš mi odpovědět?
Co jsi měl k jídlu?
Nevzpomínám si.
Nedala jste mu najíst. Příbory jsou čisté.
Tak jedl, nebo ne?
- To nemůžete. - Co je v té tašce?
- Nic. - Dala jste mu něco jiného?
Iso, můžeš připravit pro Adama další jídlo? Pokoj 423.
Neboj se.
Proč to děláte?
Nebudete mi pak věřit, že ho bolí žaludek.
Neříkejte mu, že naše jídlo je špatné, a nebude ho bolet nic.
To, co mu dáváte, čtyřletému dítěti nestačí.
Má výživové nedostatky, opožděný růst...
Když nám nepomůžete, dostane znovu sondu.
- A ztratíte právo ho navštěvovat. - Dělá se mu špatně.
Proto jsme požádali soud,
aby vám dovolil ho dvakrát denně chodit krmit.
Musíš jíst, aby ses uzdravil. Jinak bys sis mohl zase něco zlomit.
Díky, Iso.
Prosím vás, nepoužívejte znovu tu sondu.
Taky o to nestojíme.
Můžete zavolat té probační úřednici, prosím?
Chci u něj přespat, chci strávit jen jednu noc se synem.
- Musel by souhlasit můj nadřízený. - Tak se ho zeptejte.
To nic, zlatíčko.
- To nevadí. - Přinesu ručník.
To bude dobré.
- Převleču tě. - Převlečte ho, já odpojím kapačku.
Chci jít s tebou pryč.
Vážně tu musím přespat. Nemůžu ho teď opustit.
O tom nerozhoduju. Musíte se zeptat probační úřednice.
Tak jí zavolejte.
- Zavoláme jí v pondělí... - Ne, hned, není mu dobře.
- Nemůžu. - Je to naléhavé.
Řekla jsem, že potřebuju souhlas nadřízeného.
Opatrně, mám teď tu hadičku za tvými zády.
Kdy se vrátíš?
Neměla jsem vám lhát.
Prosím vás.
Zeptám se svého nadřízeného, ale nic neslibuju.
Děkuju.
- V pořádku, nepotřebujete něco? - Ne, dobrý.
Nic se neděje, Adame, neboj se.
- Měla byste ji přebalit. - Dobře.
- Je v pořádku? - Nebojte se, pane.
Můžete s ní mluvit.
Pediatrie. Můžeme vám poslat pacientku na CT mozku?
Je to docela urgentní.
Promiňte.
Už tam čekají s tím skenem.
Můžete jít s námi, pane.
Můžu vás tu už nechat?
Zaznamenali jste nějaké další známky násilí?
Ta nejstarší má modřinu na levé tváři, ostatní nic.
Otec je v policejní vazbě a matka v nemocnici.
Není to poprvé, děje se to čím dál častěji.
Zjistěte, kam je můžeme dát.
Promluvím s těmi staršími, uklidním je.
Naïme?
Tak spusť.
Zeptal by ses probační, jestli tu může Adamova matka zůstat přes noc?
Co čekáš, že ti řeknu?
Každý večer se matky dožaduje. Dost by nám pomohlo, kdyby tu zůstala.
Už mu odmítám dávat sedativa, aby konečně usnul.
- Zavolám jí. - Díky.
- A jedl už, když tu má matku? - Potřebují čas, ale bude to v pořádku.
Dobrý den.
Jmenuju se Lucy.
Budete mě tu vídat často, protože v téhle nemocnici pracuju.
A...
Nebojte se, vaše malé sestřičky budou v pokoji kousek odsud.
Můžu se ti podívat na tu tvář?
Bolí tě to?
- Máte to v záznamu? - Jistě.
Kdyby to začalo bolet, nebo kdyby tě bolela hlava, kdybys cítila škubání,
dej mi hned vědět a já ti na to něco dám.
Kde je máma?
Vaše matka je na jednotce intenzivní péče.
Už brzy budeme vědět víc. Ale stará se o ni skvělý tým lékařů.
Teď hlavně potřebuje odpočívat. Určitě se za chvilku něco dozvíme.
A táta?
Co se týče vašeho táty, myslím, že Lise ví víc než já.
Je ještě na policii.
Jakmile se dozvíme něco nového, dám vám hned vědět.
Musíš to opravdu neustále hlídat, kontrolovat.
Proč je Adamova matka pořád tady?
Dovolila jsem jí ještě chvíli zůstat, potřebují víc času.
Dobře. Postarám se o to.
Proč jsi to udělala bez našeho souhlasu?
Je pro něj důležitější jídlo nebo dodržování návštěvních hodin?
Měla odejít před 40 minutami.
Musíme si získat matčinu důvěru, aby se uzdravil.
- Vím, co dělám. - Nesouhlasím s tím.
Nahlásím, že neodešla.
Přijde o možnost návštěv a syn bude dál odmítat jídlo.
Dobře, tak ji nenahlásím, ale zůstat tady nemůže.
Víš, jak by to mohlo skončit.
Jasně.
Paní, to ne. Řekla jsem, že ho můžete převléknout, ale ne mýt.
- Bylo to potřeba. - Musíte nás poslouchat.
Má tu sádru celou mokrou. Hned toho nechte.
Nechávám vás tu z výjimečných důvodů, takže spolupracujte, jinak to nepůjde.
- Položím vám to sem. - Dobře, děkuju.
Paní...
Adame, to už by stačilo.
Kdyby tohle viděla probační úřednice, nesměla byste tu zůstat.
To je jisté. Řekla jsem, že to stačí.
Tak, konec.
A až se vrátím, bude všechno snězené. Poslední varování.
- A můžu zůstat přes noc? - Jdu se zeptat.
- Můžu spát s maminkou? - Ještě nevím. Vezměte si to.
Přestaň.
Budu spát s tebou?
Ano.
Ruku.
- Dětská nemocnice byla plná? - Poslali je rovnou sem.
- Musí vědět, že máme taky plno. - Ještě je nemůžeme dát dohromady.
Dvojčata mohou na 402 a ta starší na 407.
- Tři v jednom pokoji. - Buď tam, nebo na chodbě.
Volal jsem té úřednici. Bude nás obratem informovat.
- Řeknu to matce a pošlu ji do jídelny. - Je ještě na oddělení?
Zavoláme ostrahu, musí odejít, jinak se nikdy nic nezmění.
Je s ním sama a nemá sebedůvěru. Když jí nepomůžeme my, tak kdo?
To je věc sociálního pracovníka nebo psychologa, ne naše.
Tomu dítěti nepomůžeme tím, že mu vyženeme matku.
Na tohle nemáme čas ani prostředky.
- To není její vina. - Dobře, pošlu ji pryč sám.
Buď na něj vlídný, už tak to má dost těžké.
Nebudeme volat ostrahu. Ale musí opustit oddělení.
Ať to vyřeší.
Výsledky Jérémieho testů.
- Jsi v pořádku? - Jo.
Neboj se.
Kdy máš volno?
Za tři dny.
A ty?
Pozítří přejdu na denní.
- Běž, já to dodělám. - Díky.
Opatruj se.
Odstraním ti kapačku. Zánět ustoupil, už není potřeba.
Proč to mámě nepřeložíš?
Junior potřebuje na záchod.
Zmáčkni to tady.
Teď už tě určitě nic nebolí, viď?
Proč chceš zůstat v nemocnici?
Na pomoc čekají další děti.
Nemůžeš tu zůstat, nemocnice není hotel.
Rozumíš tomu?
Tak dobře.
- Nemůžu doma v noci spát. - Proč nemůžeš doma spát?
Dobře. Můžu požádat sociální pracovnici,
aby si s tebou a s mámou promluvila o tom,
jak pokročila nebo nepokročila s hledáním nového bydlení.
Předpokládám, že jste na čekací listině. Ano?
Dobře.
- Přeložíš jí, o čem jsme teď mluvili? - Jo.
Připravím ti propouštěcí papíry.
Všechno je v pořádku.
Co dělá ostraha na oddělení?
- Vyjděte ven. - Počkejte. Rebecco?
- To jsem já, Lucy. Můžete otevřít? - Ne.
- Rebecco! - Věřila jsem vám!
Proč jsi zavolal ostrahu?
- Varoval jsem ji. Vyrazte dveře. - Ne, počkejte.
- Rebecco? - Ne!
- Ohrožuje to dítě. - Zpanikařila.
- Což není náš problém. - Právě že je. Rebecco?
Co se tu děje?
Měla odejít před hodinou.
Řekli jsme přece, že bez ostrahy.
Dejte mi pět minut, zkusím ji přesvědčit, aby vyšla ven.
- Dobře. - Pro Adama to bude míň traumatizující.
- Pět minut. - Díky.
Můžete odvést Leninu matku do ordinace?
S Lucy to dítě hned převezeme.
- Lucy, pět minut, víc ne. - Díky.
Marie, můžeš mi pomoct?
Rebecco?
Jsem sama, otevřete.
Děláme, co můžeme, abyste tu mohla s Adamem přes noc zůstat.
Probační úřednice slíbila, že zavolá k soudu.
Zeptá se, jestli tu můžete přes noc být.
Ale dokud se nevyjádří, nemůžete na oddělení zůstávat.
Přece si to teď nepokazíte.
Už vám nevěřím.
Jestli nevyjdete ven, bude pro mě těžké vás dál bránit
a usilovat o to, abyste tu mohla zůstat.
Je Adam v pořádku?
Víte, jaké to je, vychovávat dítě sama?
Já vychovala sama dceru.
Vím, jak vás Adam potřebuje.
- Když ho ztratím, nebudu mít nic. - Neztratíte ho, Rebecco.
Neztratíte ho, věřte mi. No tak, pojďte už ven.
Pojďte se mnou.
No tak, jdeme.
Bude to dobré, pojďte.
Rebecco,
už vážně musíte odejít.
Adame, musím se ti podívat na ručičku.
Vyměním ti obvaz.
No tak, pojď ke mně. Musíte jít.
Pojď ke mně, no tak.
- To je v pořádku, Adame. - Nemusíš se bát.
Postarám se o tebe, ano?
Pusť už maminku, no tak.
- Tak jo. - Honem.
Pusťte ho, Rebecco. Postarám se o něj.
Adame, poslouchej mě.
- Všechno je v pořádku, víš? - Rebecco, prosím, pojďte se mnou.
Řeknete té úřednici, že jsem nás tady zamkla?
Pojďte se mnou.
Běžte, doprovodí vás k výtahu. O Adama se postarám.
Můžou mi kvůli tomu zakázat návštěvy?
- To uvidíme. - Bojím se těch policistů.
Ti už tu nejsou, odešli.
Všechno je v pořádku.
No tak, pojď ke mně.
Pojď, Adame, položím tě na postel. Pomozte mi s ním. Díky.
Výborně, to je ono.
Brzy se vrátím, ano?
Slibuju.
Ano?
- Budete pořád u něj? - Ano.
Bude to dobré.
- Dejte mi vědět, když se něco dozvíte. - Slibuju.
Koukej na tohle.
Podívej, co pro tebe mám.
Který si vybereš?
Obvykle si vybíráš tenhle.
Zkusíme se napapat?
Adame,
moc bych chtěla, abys něco snědl, aspoň kousek.
Nechceš?
Zkusíme to později.
Není divu, že jsi rozrušený. Chápu to.
S maminkou se teď na mnohém neshodneme.
Dospělí se někdy nedokážou domluvit, víš?
Chceš se dívat na televizi?
Na tohle?
Hned budu zpátky.
Ten člověk odpovědný za průkazy má do příštího týdne dovolenou.
- A jeho zástupce? - Ten nemá oprávnění nic schvalovat.
- Co se děje? Potřebuješ pomoct? - Musíme informovat jejich matku.
Před dvěma hodinami podstoupila kyretáž.
Můžeš jí zvýšit léky proti bolesti?
Když se naše matka dozví, že měla potrat, vyhodí ji z domu.
Můžeme rodičům zakázat přístup na oddělení?
To možné není.
Řekneme jim, že byla Mina přijata s apendicitidou.
Díky, už můžeš jít. Zvládnu to.
Klidně běž.
Adame?
Neviděla jste Adama odcházet?
- Neviděl jste matku s malým synem? - Neviděl.
Uvědomte ostatní, ať prohledají nemocnici.
- Mám volat i policii? - Ne, ještě ne.
Rebecco!
Stůjte!
Vraťte se!
Rebecco!
Vraťte se!
Stůjte! Vraťte se!
Vraťte se!
Ne!
Nehýbejte se.
Zkuste se nehýbat.
Ano. Potřebuju urgentní pomoc.
Matka s čtyřletým synem spadli ze schodů.
Za nemocnicí. Na schodech.
Parkoviště C.
Promiň mi to.
Tohle je dětská pohotovost, víš?
Tak jo.
Postarají se tu o tebe moc milí lidé.
Jen zkontrolují, jestli sis nezlomil něco dalšího.
Promluvím si se sestrou. Hned se vrátím.
- Caroline? Jsem tu s tím Adamem. - Čekám, až bude volný rentgen.
- Otec už sem jede. - Kam ho můžeme dát?
Támhle, všechny kóje jsou plné.
Dáme ho sem.
Díky. Zůstanu s ním.
Ahoj, Adame.
Tohle jsou elektrody, vůbec to nebolí.
Jsem Caroline. Smím se ti podívat do očí? No výborně.
- Vyhrnu ti tričko. - Dáš mi prstík?
Bolí to tady?
Ne?
Kde je máma?
Kousek odsud, na oddělení pro dospělé.
Zjistím, jak je na tom, a dám ti hned vědět, slibuju.
Kolikpak ti je?
Zůstaneš tu s Caroline.
Uvidíme se na rentgenu, i s tátou, už sem jede.
Hned jsem tu.
- Dej mi vědět, až otec dorazí. - Jistě.
Uhněte té paní.
No tak!
Pustíte mě?
- Paní... - Hned se o vás někdo postará.
Jak je Adamovi?
To je matka mého pacienta. Byla jsem u té nehody.
Jak je mu?
Musí na rentgen, jestli se zlomenina neposunula.
- Je v pořádku? - Snad. Musí na CT.
Omlouvám se. Zpanikařila jsem, nechtěla jsem mu ublížit.
Je tam sám?
- Volali jste policii? - Ne.
Ano?
Kde je?
Dobře, dojdu pro něj.
- Dorazil Adamův otec. - Volali jste mu?
- To je zákonná povinnost. - Přijdu o opatrovnictví?
Ať už se stane cokoliv, nemůžete zůstat sama.
Kromě Adama nikoho nemám.
Chápu, ale takhle to už opravdu nejde.
Potřebujete pomoc.
Vrátím se.
Můžete si tu chvíli nechat matku našeho pacienta?
- A kde je? - V kóji pět.
- Nemáme místo. - Je příliš slabá na to, aby odešla.
- Já určím, kdy může odejít. - Dejte mi hodinu.
Nemůže zůstat sama.
Mimo návštěvní hodiny nemá na naše oddělení přístup.
- Hodinu, víc ne. - Díky.
Jste Adamův otec?
Jsem vrchní sestra z dětského oddělení. Pojďte se mnou.
Adam je na rentgenu.
Znám Adama už delší dobu, starám se o něj.
Jak je na tom?
Vteřinku.
- Našli jste už Adamovi lůžko? - Je na radiologii.
- Pojďte. - Nemůžu tu zůstat dlouho.
Jeho matce možná zakážou návštěvy. Někdo s ním být musí.
A co se přesně stalo?
Měli nehodu, spadli spolu ze schodů.
A jeho matka je kde?
Na pohotovosti, vyšetřují ji.
Tudy.
- Tak co? - Žádné další zlomeniny.
- Díky. - Jsi v pořádku, kamaráde.
Kde je maminka?
Na vyšetření, zjišťují, jestli je taky v pořádku.
Půjdeme teď s tvým tátou do pokoje.
Já tátu nemám.
Chci maminku.
Maminka přijde později.
Kdy později?
Prostě přijde...
Na to ti teď neumím odpovědět.
Nemůžu... Potřebuju na vzduch.
- Doženu vás. - Pane.
Pane, prosím.
Nechce mě tu, slyšela jste ho.
Je po té nehodě dezorientovaný. Dejte mu čas.
Pojďte.
Prosím.
To je moje partnerka.
- Čeká v autě s naším dítětem. - Ať přijde sem, může to chvíli trvat.
- Paní, já nemůžu... - Vydržte.
Potřebují mě jinde.
Nemůžu ho za jeden večer včlenit do svého života.
Už jsem to vysvětloval probační úřednici.
Pracuju 12 hodin denně, chodím domů vyčerpaný.
Nejde to. Už teď partnerku a naše dítě sotva vidím.
Já to chápu, ale Adam vás potřebuje.
Chvíli s ním zůstaňte a pak se prostě uvidí.
Dobře?
Děkuju.
Pojďte.
Adame?
Chceš tátovi ukázat tu pěknou knížku?
Ano, Naïme?
Ano, jsem s Adamem.
Jistě. Hned jsem tam.
- Musím jít. Vrátím se. - Nemůžete tu zůstat?
- Ne. Ale přijde sem pediatr. - Chci maminku.
Pojďte.
Pojďte sem.
Zkusíme teď něco sníst.
S tátou.
No tak.
Otoč se.
No tak, Adame. Pamatuješ, co jsem ti říkala?
Musíš jíst, aby ses uzdravil. Bez jídla si při hraní zlomíš další kost.
- Je to nebezpečné. - Není.
I maminka s tím souhlasí, neboj.
Chceš ochutnat dezert? No tak, ochutnej aspoň ten moučník.
Pojďte blíž. Sundejte si bundu. Udělejte si pohodlí.
No tak.
Zkus sníst aspoň něco. Otoč se ke mně.
A pořádně si sedni.
Ne, zůstaň tady. Adame?
Co to děláš?
Vrať se do postele.
Zpátky do postele.
Prosím, Adame. Seď hezky!
Přestaň! Nemůžeš nikam jít, máš kapačku.
Zůstaň tady! Nemůžeš z postele!
Chci maminku.
Tak pojď, šup do postele.
No vidíš.
Tak.
Chceš se dívat na pohádky?
Už mi zase volá partnerka.
Vrať mu to, Adame.
Pusť ten telefon.
Zavolejte si z mého služebního telefonu. Pak ho dejte na sesternu,
až domluvíte.
Proč jsi to nenahlásila jako útěk?
Když zůstane bez matky, bude to mít vážně následky.
Uvědomuješ si ale to riziko?
Zašlas moc daleko.
Řekl jsem to té probační.
Je na cestě sem.
Už můžeš domů.
- Jestli se jí něco stane... - Už jsi pro ni udělala dost.
Odteď ten případ přebírám.
Můžeš jít.
To ona se rozhodla utéct s dítětem, ne ty.
Všechno v pořádku?
Jo, je mi fajn, za chvíli jdu domů. Najedla ses?
Dobře.
To je od tebe milé.
Na koncert? A kdo tě vezme domů?
Dobře, jasně.
Ona tě pak hodí domů?
Fajn.
Ano, promluvíme si později. Ještě zavolám.
- Je tu ta probační. - Dobře, díky.
Byla jste už za jeho matkou na pohotovosti?
Má zákaz návštěv až do dalšího jednání, to bude za deset dní.
To matce ani dítěti přece nijak nepomůže.
Je to standardní postup. Obávám se ale, že ji soud zbaví opatrovnictví.
- Má snad právo všechno vysvětlit. - Uvidím se s ní na jednání za deset dní.
Lucy, nech mě to tady s paní vyřídit.
- Lucy... - Teď ne.
Pojďte se mnou, Rebecco.
- Co je s Adamem? - Je v pořádku, nic si nezlomil.
Je tu ta probační úřednice. Pojďte.
Už ji odvedu.
Máte pozastavené návštěvy do dalšího projednání.
- A to bude kdy? - Za deset dní.
Musíte jí ukázat, že jste připravena spolupracovat.
Deset dnů je strašně moc.
Pojďte.
No tak, pojďte.
Jdeme. Klid, seberte se.
Pojďte.
Nechci, aby mi ho odebrali.
Ještě se nic takového nerozhodlo. Jdeme. Dejte mi ruku.
Držte se mě. No tak, musíme jít.
To nic.
Už tam budeme.
Bude to dobré.
Zkuste být klidná.
No tak, kruci!
Tudy.
Vyřídím to.
Nechte mluvit mě.
Za mnou.
Mami.
Není ti nic?
Dám vám pár minut, ano?
Proč jste byla na oddělení po návštěvních hodinách?
Dovolila jsem jí tam zůstat, Adam ji potřeboval.
Dobře.
Poznamenám si to.
Zpanikařila jsem. Omlouvám se, neměla jsem utíkat.
- Neberte mi ho, prosím. - Musíme jednat v zájmu vašeho syna.
- V zájmu mého syna? - Měla jste příležitosti k nápravě.
Ale stále odmítáte dodržovat předepsanou dietu.
Budu se jí držet, udělám všechno, co budete chtít.
Návštěvy máte pozastavené do dalšího soudního jednání.
Co přesně hodláte dělat?
Bez matky odmítá jíst. Zase ho chcete krmit uměle, sondou?
- Celý ten postup vyžaduje čas. - To je irelevantní.
Musíme se tu o něj starat, když bude odmítat jíst a pít.
I v noci, když bude volat maminku.
Zkuste si mu zavést tu sondu a uvidíte, co si o tom postupu budete myslet pak.
Kdybych si byla jistá, že mu nic nehrozí, klidně bych vás tu nechala.
- Ale jak vám teď můžeme věřit? - Nechci, aby byl syn v cizí péči.
Když takhle budete pokračovat, Adam bude poznamenaný na celý život.
To není pravda! Vy si myslíte jen vy.
Se mnou byl v pořádku. Až tady v nemocnici se necítí dobře.
- Ta výživová sonda a tak dále. - To si nemyslím.
Musíme najít prozatímní řešení ohledně péče o vašeho syna.
- S vámi nebude. - A s kým?
Denně se o něj starám. Sama! Od narození, nikdo mi nepomohl.
A teď se tu zčistajasna ukáže jeho otec a má právo ho vidět a já ne?
Připadá vám to normální?
Pane?
Chcete paní něco říct?
Nic jsem se od tebe nedozvěděl. Že je tady, vím až od sociálky.
Proč by tě to mělo zajímat? Nikdy ses o něj nestaral.
- Nedovolila jsi mi to. - Jsem to já, koho potřebuje!
Mami,
jdeme.
Promiňte, proti Adamovi nic nemám a pokusíme se mu pomoci,
ale nemohu se starat o vlastní dítě sama.
- Potřebuju svého partnera. - Stanovíme konkrétní časy návštěv.
To není nutné, potřebuje jen mě. Zeptejte se ho, s kým chce zůstat.
Adame, pojď sem.
Řekni, s kým chceš zůstat.
Řekni jim to.
Adame, mluv!
- Řekni, že chceš mě. - Chci tebe.
- Vidíte, chce zůstat se mnou. - Ale taky nechci umřít.
Návštěvy zůstávají pozastaveny.
Soud a právní zástupce rozhodnou, co bude dál.
Dáme vám chvilku, rozlučte se.
Adame?
Maminka si potřebuje odpočinout. Můžeš se rozloučit?
Paní?
Teď už je čas jít.
Mami, zůstaň tady.
Mami!
Mám nechat rozsvíceno?
Může přijít o opatrovnictví.
Svobodná matka.
A odkdy přesně?
- Kafe? - Dobře.
Děkuji, na shledanou.
Dobrý večer. Pediatrie Isaly Van Diestové.
Měli byste místo pro matku našeho pacienta?
Hrozí jí ztráta opatrovnictví.
Žádní blízcí příbuzní.
Teprve se o tom rozhodne.
Před desátou?
Dobře.
Děkuji.
Adamova matka a ta probační už skončily.
Čeká na tebe, abys ji vyprovodila.
- Dobrou noc, Monio. - Dobrou, Lucy.
- Podám vám to. - Děkuju.
Počkejte, pustím vás ven.
Řekni Naïmovi, že doprovodím matku domů.
Dobře.
Adam potřebuje čisté oblečení, musím mu ho přinést.
Doprovodím vás domů a vyzvedneme tam Adamovy věci.
Nepotřebuju vás.
Potřebujete pomoc, Rebecco.
Svěřila jsem vám syna. Dejte mi už pokoj.
Nemůžete jít domů sama.
Odvezu vás, vezmu si Adamovy věci a hned odejdu.
Dobře.
Minula jste sjezd.
Je mi to líto, ale teď vás vzít domů nemůžu.
Vezu vás do azylového domu.
Pro ženy v nouzi.
- Chci vystoupit. - Ne.
Chci vystoupit.
- Jen vám chci pomoct. - Zastavte.
- Nenechám vás samotnou. - Vystupuju.
Nemůžete být sama!
- Ne! Nedělejte to! - Dojdu domů pěšky.
- Ne! Přestaňte! - Lucy...
- Chci vám pomoct! - Nechte mě.
Zavřete ty dveře.
Mrzí mě, kam až to došlo.
A taky je mi líto,
že jsem vám dávala sliby, které jsem nemohla splnit.
Jestli mi to dovolíte, počkám s vámi na autobus.
Dělala jsem, co jsem mohla.
Já vím.
Když půjdu do toho azylového domu,
jak dlouho tam zůstanu?
To záleží na vás.
Můžete kdykoliv odejít.