Downloaded from YTS.MX
A NETFLIX BEMUTATJA
Official YIFY movies site: YTS.MX
Egy, kettő. Egy, kettő…
Egy, kettő, és kezdjük. Oké?
Egy, kettő. Ez lesz a jel.
Oké, értettem.
Egy, kettő…
Nem vagyok érzelgős
Most totál gyáva lettem
A szavak húsba vágnak
Megálltam, és nevettem
Zakatol a szívem, izgulok
Belégzés, nem fújom ki
Az agyamra mész Most már nagyon kezdem unni
Egy randi fényes nappal
Csiribí-csiribá-bú
Kezdjünk valamit ezzel A magányos szerelemmel
A szívem belesajdul
De ma végre újjászületünk
Csináljunk valami ostobaságot
Repüljünk a levegőben
Felejtsük el a jelent, az egész világot
Táncoljunk, legyen forró az éjszaka
Felejtsd el a könnyeket Ne hajtsd álomra a fejed
Ne hagyd, hogy mindez hazugsággá váljon
Még akkor is, ha nem vagyok önmagam
Még a legsötétebb napjaimon is
Ragyogni akarok, ha ott vagy velem
Alma.
Aligátor.
Rák.
Karom.
Műhold.
Dinnye.
Egér.
Ritmus.
Figyi, Aki!
Tegnap furcsa dolgot álmodtam.
Mit?
A zenekari próbán megijedtem, mert azt hittem, csak én zenélek hamisan.
De kiléptél a zenekarból.
Tudom, épp ez az.
Azt hiszem, az álmaimban még a tagja vagyok.
Minél jobban kétségbeestem, annál hamisabb lettem.
Mire észbe kaptam, már a hegedűm sem volt a kezemben.
Milyen fura álom!
Nagyon kétségbe voltam esve.
Féltem, hogy a tanár dühös lesz, szóval ránéztem,
de egy félszemű szörny nézett vissza rám.
Félszemű?
- Félszemű. - Ijesztő.
Ilyen kerek volt.
Mármint a szeme?
Igen, egy félszemű szörny bámult engem.
És kétségbeesetten kerestem a hegedűmet, de sehol sem találtam.
Néha én is keresek valamit álmomban.
Van ilyen, ugye?
Aztán a félszemű izé hirtelen közelebb jött hozzám.
- Milyen rémisztő! - Csak bámult engem.
Tök félelmetes.
Aztán rájöttem, hogy csak álmodom.
Utána mit tettél?
Leugrottam.
Micsoda?
Volt olyan, hogy elaludtál órán, és arra ébredtél, hogy összerezzensz?
Igen…
- Ugye? - Aha.
Azt gondoltam, ha leugrom az épületről, akkor majd felébredek.
Mindent megpróbáltál.
Mostanában tök fura dolgokat álmodom.
Mit jelenthet?
Nem tudom. Hozok még inni.
Köszi!
Várjunk!
Már én is álmodtam ezt…
Mi?
Taki többé nem jött vissza.
Azóta rengeteg üzenetet írtam Takinak.
De egyiket sem olvasta el.
Minden mondatom olvasatlan maradt.
Hé, hol vagy?
Nem izgat, ki az, legyen bárki
Van ott valaki ?
Semmi hang…
Taki jó barátom volt.
Mindketten különcök voltunk a suliban.
Mindig ketten voltunk.
Az órák, a szakkörök, még a hazautunk is ugyanaz volt.
Ugyanakkor léptünk ki a zenekarból.
Mindig tök jó számokat mutatott nekem.
Nagyon tetszettek.
Taki volt az első legjobb barátom.
Mégis hová tűnhetett?
Mi folyik itt ? Itt ragadtam
Ebben a hippihangulatú városban
Hogy csináltad ? Miért tetted ?
Hiába mondod, hogy minden fontos Ezek csak üres szavak
Hirtelen felbukkannak a túloldalról És elragadnak minket
Úgy féltem elengedni téged
Maradj ma velem, kérlek
Srácok
Srácok, befogadtatok
Nem emlékszem rá
De látom Hogy mindjárt megszólalsz
Minden, amit látok
Minden hazugság
Lehetsz együttérző Fel is adhatod
Új kezdet vár rád
Próbáld meg tartani a szád
Maradj ott, és fogd be
Tudtam, hogy hazugság Pont ezt vártam
Túl sok érzelmet láttam rajtad
Ez nem vall rád
De ahogy néztél rám
Az a pillantás az arcodon
Egy pillanatra tükröződött az én arcomon
Oly régóta vágytam rád Majd beleőrültem
Tedd túl magad a valóságon, ha félsz
Maradj ma velem, kérlek
Mi történik ? Itt ragadtam
Ebben a hippihangulatú városban
Hogy csináltad ? Miért tetted ?
Hiába mondod, hogy minden fontos Ezek csak üres szavak
Hirtelen felbukkannak a túloldalról És elragadnak minket
Úgy féltem elengedni téged
Maradj ma velem, kérlek
Oly régóta vágytam rád Majd beleőrültem
Tedd túl magad a valóságon…
Neked is ugyanaz a fura álmod volt?
Igen, úgy tűnik, mindenki ugyanazt álmodja.
Én is azt álmodtam. Nem viccelek.
Milyen álom?
Tegnap elmeséltem.
A félszemű szörny.
A FÉLSZEMŰ SZÖRNY?
A félszemű szörny.
Taki régen mindenféle helyre elvitt engem.
Jártunk karaokebárokba, kávézókba, játéktermekbe.
Taki mindent megmutatott nekem.
A terem, ahol régen együtt karaokéztunk,
egészen más helynek tűnik most, hogy ő nincs itt.
A csodás város nyüzsgő forgatagában
Dugóba kerül a sok érzelem Ami bennünk lapul
Kívülállónak mondod magad
Míg az én szívem fehér színűre fakul
Hiába, rossz páros vagyunk
Nevetünk, sosem hallgatunk
Minden édesnek tűnik
A világ is megszűnik
Elolvadok itt veled
Talán csak a barátod leszek
Keserédes érzés Talán összetörik a szívem
Mert ha az álmaidban elmerülsz…
Taki!
Azt akarom, hogy színt vigyél az életembe.
Vigyél színt az életembe
Ne játssz a szívemmel Nézz a szemembe
Azt akarom, hogy hiányozz Hogy te járj a fejemben
Rózsaszín szívelőrejelzés
És ha most kiöntöm a lelkem
Akkor eggyé válunk Szerelmes pillantást váltunk
De ha nem jön össze És elbúcsúzunk, megbánom
Bárcsak az enyém lehetne Amire vágyom
Másik iskolából jöttem.
Féltem, csúfolni fognak az akcentusom miatt.
Taki nevetve azt mondta nekem, az övé még rosszabb,
de őt sosem zavarta.
Másokkal nem igazán tudtunk beszélgetni.
Szóval rajzos szóláncot játszottunk.
Egy szót sem szóltunk, de értettük egymást.
Máshogy fejeztem ki magam Amitől sírtam…
- Jaj, ne! Vége lesz. - Micsoda?
Vessünk véget neki ma
Egy, kettő, várj a jelre
De…
Csak Taki mellett éreztem azt, hogy maguktól jönnek a szavak.
Ne állj ott mozdulatlanul…
Taki ugyanezt mondta nekem.
És azt gondoltam, hogy életem végéig vele tudnék lenni.
Taki.
Ő volt a legelső…
Ne mondd, hogy késő
…legjobb barátom.
Itt és most
Mintha ketten egy kerék lennénk Együtt forgunk sebesen
Még, még, ne álljunk meg ! Egyszerre utálom és szeretem
Nem értem, mi történt Megláttam benned magamat
Egyre közelebb és közelebb És mégis egyre távolabb
Rajta, kezdjünk táncolni A zenére mozgunk hevesen
Még, még, ne álljunk meg ! Egyszerre utálom és szeretem
Hé, várj ! Fogalmam sincs Hogy mi vár még ránk
De fogd a szívem a kezedben És csak rázd
Igen
Nincs jó válasz
Most merre menjünk ?
Talán véget ér a történetünk ?
Egy, kettő, várj a jelre
Te és én, megfogtuk egymás kezét
Mert elég bátor voltam hozzá
Tovább
Nincs értelme merevnek lenni
Olyan kínos volt Búcsúzz el az álmaidtól
Vigyázz rám örökké
Ígéred ?
Itt és most
Gyerünk, találkozzunk Elfordítjuk az arcunk
Még, még, ne álljunk meg ! Egyszerre utálom és szeretem
Nem értem, mi történt Megláttam benned magamat
Még, még ! Összeáll aztán szétesik
Puff ! Mielőtt megérintelek El fogsz tűnni előlem
Még, még, ne álljunk meg ! Egyszerre utálom és szeretem
Hé, várj ! Fogalmam sincs Hogy mi vár még ránk
Amíg meg nem értjük egymást, addig…
Taki!
Aki! Mit csinálsz?
Szünetet tartok, mert sokáig tartott az óra.
Igen, jó sokáig.
Épp a tetőre tartok. Menjünk együtt!
Oké.
Ne mondd, hogy túl késő
Itt és most
Mintha ketten egy kerék lennénk Együtt forgunk sebesen
Még, még, ne álljunk meg ! Egyszerre utálom és szeretem
Nem értem, mi történt Megláttam benned magamat
Egyre közelebb és közelebb És mégis egyre távolabb
Rajta, kezdjünk táncolni A zenére mozgunk hevesen
Még, még, ne álljunk meg ! Egyszerre utálom és szeretem
Hé, várj ! Fogalmam sincs Hogy mi vár még ránk
De fogd a szívem a kezedben És csak rázd
Igen
Aki!
Siess, Aki!
Várj egy percet!
Lassú vagy.
Nincs jó válasz…
- Jól vagy? - Igen, köszi!
Egy-kettőre, oké?
Igen, tudom, Taki.
- Figyi, Aki! - Igen?
Tovább…
Maradjunk örökre együtt!
Ígéred?
…Ígéred?
Taki!
Miért tűntél el hirtelen?
Bujkálsz valahol, nem igaz?
Szeretném ezt hinni.
Mert ha nem,
akkor az a világ, aminek a része vagy, csak álomnak fog tűnni.
Jaj!
Mit álmodtál?
Leestem a lépcsőn.
Nagyon ijesztő volt.
- Jól vagy? - Igen.
Aludtam?
Totál ki voltál ütve.
Örülök, hogy csak álom volt. Megijesztett.
Téged? Te ijesztettél meg engem.
Annál a lépcsőnél történt, nem viccelek.
- Tényleg? - Igen.
Valaki lelökött?
- Nem tudom. - Nem tudod?
Csak örülök, hogy itt vagy, Taki.
Semmi baj, itt vagyok.
Annyira ijesztő volt!
Gondoltam, hogy egy nap eltűnik.
Amikor teljes pompájában láttam őt, mindig erre gondoltam.
Sajnálom, Taki.
Akkor ott hazudtam neked.
Valójában azt álmodtam,
hogy felfalnak téged.
A kalandorok többre vadásznak
Felrobbantam a dühtől
Nem várok változást
Tudom, hogy biztosan eljössz
Csiribí-csiribá-bú
Olyan ez, mint egy kabala
Alig várom, hogy visszamenjek
Az az érzés már megszűnt
Legyen ilyen Legyen olyan
Elvesztem a türelmem
Azt akartam, hogy valaki Megszorítsa a kezem
A melegséget már nem érzem
A szívem nincstelen lett
Szürke óceánban vándorlok
A világ tele van szépséggel
Ne maradj le róla
Térj észhez, mielőtt felkel a nap
Már nincs sok időd
Lehunyom a szemem
Az ilyen unalmas napokon
Csak túl akarsz lenni
Amíg meghallod, amit mondok És kiöntöm a lelkem
Amíg céltalanul bolyongok
Sosem feledhetjük el
Sohasem
Amíg többé már nem gondolkodunk
Az Őrült Kalapos táncol éjjel
Nem érzed, de rohan az idő
Nem várok semmit az álmoktól
Tudom, hogy biztosan eljössz
A valóság megríkat
Az érzelmek szétcincálnak belül
Szúrnak a kimondatlan szavak
Csak az abszurditás maradt
A kedvenc villáim és késeim Mennyei boldogságot hoznak
Azt akartam Hogy mindenki leüljön az asztalhoz
Késszúrások
Kiszakadt ádámcsutka
Nedves ujjlenyomatok
Senki sem tanított meg
Villát használni
Nem keresem az igazat
Lemértem az élet súlyát
A máglya közepén pattog a tűz
Mit láttam ?
Térj észhez, mielőtt felkel a nap
Már nincs sok időd
Lehunyom a szemem
Az ilyen unalmas napokon
Csak túl akarsz lenni
Amíg meghallod…
SOSEM FELEDHETJÜK EL
SOHASEM
AMÍG TÖBBÉ MÁR NEM GONDOLKODUNK
El sem hiszem, hogy még élek Hány év telt el ?
Mennyi hazugságot mondtam ? Minden szavam az volt
Tompán kúszok a padlón
Úgy szédülök
Hová mennek a cipősarkak ? A lapos léptek merre tartanak ?
Ne nézzetek rám megvetően
Egyedül vagyok itt a szobában Cigarettafüstbe áztatva
A napfelkelte szívszaggató Egyre csak közeleg
Csak azt akarom mondani
Hogy fáj E nyugtalan virág közepe
Szenvedés A szavaim, amik kergetnek téged
Visszatalálnak a fotókká vált emlékekhez
A magányos csillagokra vár
Egy fiú, aki szeretetre vágyik
Amikor felnézel a csillagos égre Kezdj el táncolni
Mondj búcsút a könyörgés előtt
A magányos csillagokra vár
Egy fiú, aki szeretetre vágyik
Elhalványul az este
A magányos csillagokra vár
Egy fiú, aki szeretetre vágyik
Amikor felnézel a csillagos égre Kezdj el táncolni
Mondj búcsút a könyörgés előtt
El sem hiszem, hogy még élek Hány év telt el ?
De valahogy minden rendben van
- Figyi, Aki! - Igen?
Maradjunk örökre együtt!
Ígéred?
Egy, kettő, és kezdjük. Oké?
Egy, kettő. Ez lesz a jel.
Egy, kettő…
Libabőrös leszek,
amikor Takit hegedülni hallom.
Annyira megnyugtató és romantikus.
De magányosnak is hangzik.
Néha kínos dolgokat mondott,
de én is mindig ugyanazt gondoltam.
Figyi, Aki!
Örülsz, hogy kiléptél?
A zenekar nélkül is hegedülhetünk.
Akkor én is kilépek.
Micsoda?
Gyakoroljunk együtt, itt a tetőn!
Jobb móka, ha csak ketten vagyunk.
Köszönöm, Taki!
- Akkor ezt megbeszéltük. Juhú! - Olyan izgatott vagyok!
- Alig várom! - Én is.
Engem nem lehet megmenteni Megszülettem és elbuktam
Bátor, dübörgő kiáltás árad Az eltorzult szívemből
Nem fogok visszafordulni Erre a küzdelmes útra
Túléltem a hervadó évszakokat Míg a valódi igazságot kerestem
Egy keserves hang
Egyszer kiűznek minket Ebből a világból
Mégis imádkoztam a holnapért
Te is szomorúan és magányosan alszol
Gyönyörűek ezek a könnyek Meg akarlak érinteni
Amikor elbújik a hold
Az éjszaka mélyéig tudnálak szeretni
Még pislákol a láng
Csak maradjon tiszta
Csak ne aludjon ki
Meg akarom őrizni a dolgokat Amik láthatatlanok
Aznap igazam volt Az a hang megmentett
Elvesztem ebben a vérző történetben
A sötét éjszaka megfestette
De akkor is megyek tovább előre
Többé már nem vagy egyedül
Meddig fog még kínozni téged A saját ostobaságod ?
Ha fáj valami a végtelen éjszakában
Biztosan észre sem veszed
Szeretem ezt az átkozott világot
Cipelem a terhet
Egy nap újra a miénk lesz
Mintha rémálmom lett volna, Taki.
De mindig, amikor felébredtem egy álomból, te ott voltál.
Fura dolgot álmodtam.
Néha én is keresek valamit álmomban.
Taki, azt akarom, hogy újra itt legyél.
Egy, kettő, és kezdjük. Oké?
Egy, kettő. Ez lesz a jel.
A lámpa váltani fog. Ne rohanjanak át a zebrán!
Tudtam és bánkódtam miatta
Nevettem, ahogy feküdtem
Mi a szerelem és a magány ?
Levedlettem az emberi külsőmet
Nem tudom átengedni magam Ennek az üres szavakkal teli létnek
Apró dobozban ragadtam
Aztán menekülni akartam
Játszottuk a szerepünket
Ahogy közeledett a stáblista
Tegyél meg mindent, játszd a szerepedet Nincsenek köztünk statiszták
Nem akarok belegondolni
Hadd legyek ostoba
Soha senki sem lesz belőlem
Ezért állok a frontvonalon
Lobogtatva a zászlót
De mit ér Egy társ melletted
Szavakra sincs szükségem
Minden drámai fordulat után Felbukkan, akit Holtversenynek hívunk
Igent mondasz, levegőt veszel
Hidd el, még találkozunk
Csak egy esélyem van
Kössünk fogadást arra a pillanatra
Izzad a tenyerem Az izgalom a tetőfokára hág
Egyedül állok, kiáltok
Sehol sem találom az elrejtett igazságot
Aki gúnyolódott rajtam Annak itt nincs helye
Úgy emlékszem, fesztelen volt Érzelmek nélküli
A könnyeknek nincs okuk hullni
A kedvesség nem érez melegséget
Egy kinyújtott kéz Csak a kétely maradt
Kinyílik egy rés Ahonnan kicsöpög a szerelem
Rám pillantasz, miközben lezuhanok
Egy olyan ember elé Aki mindjárt feladja
Ott vagy és nevetsz rajtam
Te milyennek látod ?
Lélegezz, minden rendben
Soha senki sem lesz belőlem
Küzdünk egymás ellen
Nincs idő, add meg magad
Segítség ! Megkedveltelek
Ez szerelem is és gyűlölet
Lefogadom, azt reméled Hogy jön majd egy drámai fordulat
Mondj igent, vegyél egy mély levegőt
Tedd, amit kell Zajos gondolatok kavarognak a fejemben
Öntsd ki a szíved
Feszítsd meg a láthatatlan zsinórt Elérkezett a bábjátékos ideje
Mi tükröződik abban a szempárban ?
Átküldtem a lejátszási listámat.
Nagyon jó. Szeretek számokat megosztani.
Köszönöm!
Sokat szoktad hallgatni?
Igen. Végtelenítve.
Az „Utolsó tánc”-ot sokat hallgatom.
- „Utolsó tánc”? - Nagyon jó szám.
Értem.
Te melyik számokat szereted?
Hát…
Az „Ahogy szeretnéd”-et.
- Tényleg? - Aha.
Szóval hallgattad őket.
Igen. De hát te is.
- Tudod kívülről? - Igen.
Mi van még? „Szívelőrejelzés”.
- Nem tudok választani. - Igazad van.
Hallgassuk meg mindet!
Legyen az „Utolsó tánc”!
Oké, táncolhatunk is rá.
A városban mindenhol felhőkarcolók
Csírájában elfojtottam Azt, ami rólad szólt
Nem vehetsz el mindent, amit akarok
Hogy eltorzíts
Mások az értékeim Nevethetünk rajta
Mondhatunk szép szavakat Várj, siess, küzdj
Használd ki a tudást Válj kapzsivá
Ütközz bele az egódba
Azt mondtad, nem számítanak
De még mindig gondolok rájuk
Talán egy nap majd újra
Így fogsz táncolni nekem
A bosszúság átjárja a fiúkat és lányokat
Nem figyelnek Aki mindenre igent mond, az türelmes
Mindenki senki
Ha tudod a valódi jelentést Az jelenti a véget
Beszéljünk, amíg kiszárad a szánk
Megjátszottam magam és elvesztem
Hazudtam és illúzió lett belőlem
Ostoba leszek Repülni fogok a levegőben
Aztán összeroppanok
Tiszta, ártatlan kisfiú
Az érzelmeid megbabonáznak Azért teszed ezt
Emlékezz és gondold végig
Nem fogsz eljutni oda, ahová akarsz
A valódi jelentésről beszéltél
Majd gondolkodom rajta A világ egy sarkában
A rideg új hazugságokon
Ha megolvasztod őket nekem
Egy magányos, tehetséges ember
És egy búskomor beteg A holnapot választja
Búcsút intek magamnak Nem térek vissza
Nyújtsd a kezed De ne sírj, nincs értelme
Talán majd egy nap
Taki, végre emlékszem.
Ugyanaz a visszatérő álmunk volt.
És egy félszemű szörnyeteg nézett vissza rám.
Félszemű?
Félszemű.
Álom… Félszemű…
Volt egy álmom, amiben…
Álmomban láttam…
Aztán a félszemű izé hirtelen közelebb jött hozzám.
- Milyen rémisztő! - Csak bámult engem.
Aztán rájöttem, hogy csak álmodom.
Aztán…
Nincs szerelem Nincs mit tenni
Rekedt hangon nevetek
A mulandó tehetségre hagyatkozva
Elnyomom az éjszaka hangját
Minden ugyanolyan Évről évre
Mindez valahogy a felszínre tör
Összeköti a gazdátlan gondolatokat
Éjszakai randevú
Részegen bolyongva Ahogy telnek az értelmetlen napok
Hány szó okozott már fájdalmat ?
Beszorultak az érzelmek Ez a szorongás egyszerű
Nincs az enyémnél rosszabb lét Nem lehetsz hanyag
Szédelgek, mint aki szerelmes
Üvöltök haragomban
A végén emeld fel a hangod
Menni fog ? Ez a test bármikor széteshet
Nem izgat a tehetséged
Békén hagynál végre ?
Ez a zászló feszesen lobog
Azt akarom, hogy elfogadj engem
A lángok csúnyán szétégettek engem És körbevettek
„Ne próbáljátok ki otthon, gyerekek”
Így kezeltek engem Így van, mind idióták
Az igazságérzetüket lobogtatják
Nem esnek össze holtan
Egy nevető bohóc néz rád
Ha lenyeled azokat a gondolatokat
Azok a hangok Egyre távolabb kerülnek
Az elvárások és az ideálok is
Még mindig el vagy átkozva
Akkor is, ha lezuhansz A világ széléről
Az én szememben örökké élni fogsz
Rajzolj egy képet a fejedben Mától a végtelenségig
Nincs szerelem Nincs mit tenni
Rekedt hangon nevetek
A mulandó tehetségre hagyatkozva
Elnyomom az éjszaka hangját
Minden ugyanolyan Évről évre
Mindez a felszínre tör
Összeköti a kósza gondolatokat
Éjszakai randevú
Imádkozom, hogy a közeljövő Egy fényes, hosszú, távoli jövő legyen
Úgy tűnik, nem tudom betartani
Az ígéretet, amit tettem neked
A szavak, mint a lélegzet
Vágyakat kötnek össze
Sajnálom, anya és apa
Nem az lettem, akit akartatok
Végzek veletek.
A végén emeld fel a hangod
Menni fog ? Ez a test bármikor széteshet
Nem izgat a tehetséged
Békén hagynál végre ?
Ez a zászló feszesen lobog
Azok a hangok Egyre távolabb kerülnek
Az elvárások és az ideálok is
Még mindig el vagy átkozva
Akkor is, ha lezuhansz A világ széléről
Az én szememben örökké élni fogsz
Rajzolj egy képet a fejedben Mától a végtelenségig
Nincs szerelem Nincs mit tenni
Rekedt hangon nevetek
A mulandó tehetségre hagyatkozva
Elnyomom az éjszaka hangját
Minden ugyanolyan Évről évre
Mindez a felszínre tör
Összeköti a gazdátlan gondolatokat
Éjszakai randevú
Vigyél minket a szív legmélyebb bugyraiba
Nyújtsd felém a kezed
Hogy elhozd nekem a holnapot
Tudom, hogy nem baj, hogy itt vagyok
Szerintem még kimondhatod
Aki!
Aki…
Egy, kettő. Egy, kettő…
Egy, kettő. Egy, kettő.
Egy, kettő. Egy, kettő…
Leugrottam.
Aki…
Homályos ember formájú tömeg
Képzeletbeli lények, embertelenek Mint bosszúálló szellemek
Itt nyitott őszinteség lakozik
A többi meg csak üres ember
Elvárások, az élet igazságtalan
A szokatlan egy vallás Nincs tehetség
A barát ellenség Nincs egyéniség
Az emlékeknek, amik beugranak Sehol sincs helyük
Ne sírj az álmok között
Tudod jól Milyen arcot kéne vágnod
De folytasd csak
Szabadulj meg a sötétségtől
Mikor az éj függönye leereszkedik Az lesz a jel
Nézz szembe a játékkal
Köpd ki a hazugságokat
Még ne állj meg
Légy okosabb mindenkinél Légy olyan, amilyennek születtél
Alakítjuk a jövőnket, habár elátkozták
Szaladunk, elesünk, a kínba kapaszkodunk Ami sosem tűnik el
A világ erre a pillanatra vár
Az érzések remegnek Mint egy hiba a kódban
Engedelmesen bűnhődünk az ilyen hibákért
Bizonytalan a szerelem De meg kell védenünk
Semmit sem mondhatok
A hamis eskük valódi zűrzavara
A végek összeérnek
A békés halál elutasítja a valóságot És megnyugszik
Ne dobd el az életedet
Merülj el a belső törékenységedben
Nem tudod Milyen arcot kéne vágnod
De folytasd csak
Engedd szabadon az Öt Erényt
Amik összegyűjtik a bizonytalan hangokat
Ellensúlyozd az érzelmek körforgását
Nyújtsd ki kezed a végcél felé
Kergesd az álmodat
Imádkozz, hogy tovább élj másoknál Ez a te életed
Az éjszaka sötét mélysége vagy
Zuhanj mélyre
Ilyen csúnya lennék ?
Ez vagyok én
Egy holttest, akiből semmi sem lehet Szóval nevessetek rajtam
Már nem futok tovább Az elől, ami előttem van
Ugyanazokat a képeket látom Futok a képzeletem felé
Szabadulj meg a sötétségtől
Ha az éj függönye leereszkedik Az lesz a jel
Nézz szembe a játékkal
Köpd ki a hazugságokat
Még ne állj meg
Légy okosabb mindenkinél Légy olyan, amilyennek születtél
Alakítjuk a jövőnket, habár elátkozták
Szaladunk, elesünk, a kínba kapaszkodunk Ami sosem tűnik el
A világ erre a pillanatra vár
…kettő, egy, kettő.
Egy, kettő, egy, kettő…
- Fura… - …keresek valamit.
Sokáig aludtál.
Csak álom volt. Leugrottam.
Mit álmodtál? Átküldtem…
Ha leugrom…
- Mikor ébredsz fel… - Jó, hogy itt vagy.
Semmi baj, itt vagyok.
Maradjunk örökre együtt!
Alma.
Aligátor.
Egy, kettő, egy, kettő…
Rák.
Karom.
Műhold.
Dinnye.
Egy, kettő, és kezdjük. Oké?
Egér.
Egy, kettő. Ez lesz a jel.
Ritmus.
Egy, kettő.
Almateát hoztam neked, oké?
Köszönöm!
Mi a baj, Aki?
Itt vagy, de mégsem vagy itt.
Leugrottam.
Tessék?
Elmentél innivalóért, és többé nem jöttél vissza.
Tessék? Úgy mondod, mintha igaz lenne.
Aztán mindenhol kerestelek.
És utána mi történt?
Azok a félszemű alakok?
Az előbb meséltem el ezt az álmomat.
Igen…
Ez vicces. Könnyű befolyásolni téged.
De igaz.
Tényleg mindenfelé kerestelek.
- Értem. - Igen.
Biztosan fáradt vagy.
Igen. Fárasztó álom volt.
- Képzelem. - Igen.
Akkor együnk valamit!
Oké, rendben.
Mit együnk?
Nem tudom.
Valami sósat kívánok.
Mit akarsz enni?
Omlettes rizst.
Igen? Oké, rendeljünk azt!
- Elfelezhetjük. - Igen, jó ötlet.
Még valamit?
Nem tudom…
Előbb rendeljünk!
Jó ötlet.
ADAM CSALÁDI ÉTTEREM
Ezentúl életünk végéig együtt leszünk.
És mindent megosztunk egymással.
Felkészülni…
Egy, kettő.
Hozz mindent a felszínre
Egy félbemaradt randevú
Virágnyelven mondott szavak
Nem akarom erőltetni Volt köztünk egy pillanat
De minden ártatlan maradt
Minden este beugranak az emlékek
Egy véget nem érő mozdulat
És a végén egy szülinap
Még ha meztelen is vagyok
Senki sem fog látni semmit
Ha meg is szólalok Szavaim felszínesek és csüggedtek
Álmom autópályája
Feltárom forró, mégis rideg szürkeségét
Mintha láttam volna Hogy álmomban megment ettől a világtól
Nem baj, semmi hasznom
Ez nem vicc Induljunk el előre
Amíg élek Az utolsó fejezet hangja szétfoszlik
Hallani akarom az unalmas éjszakát
Emlékezz arra, amit megbántál
Ne éld át újra az unalmat
Amíg élek A szerelem és gyűlölet hangja szétfoszlik
Szomorú kezem mint egy gyermeké
Emlékezz az érzelemmel teli dalokra
Holnap csak bólogass És sétálj oda
Hívogat a lágy éjszaka
De te nem tudsz beletörődni
Nyugtalanok a lépteid
INHUMÁNUS TANÁCSADÁS
A SEJTELMES MASZKOS SZÍNDARAB REJTÉLYÉNEK NYOMÁBAN
VÉGE
Ha ez ugyanaz, mint volt
Semmit sem nyersz vele
Ha meg is szólalok Szavaim felszínesek és csüggedtek
Álmom autópályája
Fel akarom tárni A magányos, fájdalmas fantáziáját
Ha még holnap is előre nézek
Nem gond, ha nem nyerek
Semmi baj, induljunk el előre
Amíg élek Őrülten kacagok, válaszok nélkül
Hadd halljam az unalmas éjszakát
Emlékezz arra, amit megbántál
Ne éld át újra az unalmat
Még ne vess neki véget
MENEKVÉS
Mintha láttam volna Hogy álmomban megment ettől a világtól
Nem baj, semmi hasznom
Ez nem vicc Induljunk el előre
Amíg élek Az utolsó fejezet hangja szétfoszlik
Hallani akarom az unalmas éjszakát
Emlékezz arra, amit megbántál
Ne éld át újra az unalmat
Amíg élek A szerelem és gyűlölet hangja szétfoszlik
Szomorú kezem mint egy gyermeké
Emlékezz az érzelemmel teli dalokra
A feliratot fordította: Kiss Hajnalka