Downloaded from YTS.MX
‫מיז פט, את אימא מאז שהיית בת 14,‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫ממש מאז המחזור הראשון שלך.‬
‫לך לעזאזל, דיון.‬
‫כריס, למה דיון נראה יותר טוב ממך היום?‬
‫דיון, אתה נראה כמו בובת קן שחורה על קראק.‬
‫את עומדת לצלם‬ ‫את ספיישל הקומדיה הראשון שלך.‬
‫איך את מצחיקה אנשים‬ ‫אחרי כל החרא האפל שעברת?‬
‫כי אני לא מתעכבת על חרא‬ ‫שאין לי שליטה עליו.‬
‫אבל כן יש לי שליטה על המכות‬ ‫שהילדים האלה עומדים לחטוף ממני עכשיו!‬
‫בואו נצא להפסקה.‬
‫- צ'מעו קטע מטורף -‬
‫אטלנטה, תראו אהבה לגיבורה המקומית שלכם!‬
‫תעשו קצת רעש לכבוד האחת והיחידה,‬ ‫מיז פט!‬
‫בסדר, לעזאזל.‬
‫כן!‬
‫בסדר!‬
‫בסדר, תסתמו את הפה,‬
‫וידאתם שהכלבה הזאת יודעת שהיא הצליחה.‬
‫אני כל כך שמחה להיות כאן,‬
‫אטלנטה, סוף סוף בבית, לעזאזל,‬
‫המקום היחיד שבו אפשר לקבל‬ ‫מענק קורונה לעסקים מבלי שיש לך עסק בכלל.‬
‫כולכם הולכים לכלא.‬
‫לפני כמה ימים, אני מדברת בטלפון‬ ‫עם חברה שלי ומקטרת על הילדים הארורים,‬
‫התינוקות המכורים לקראק שאני מגדלת.‬
‫כן, אני מגדלת את תינוקות הקראק‬ ‫של האחיינית שלי.‬
‫אני מתלוננת בטלפון,‬ ‫"הבני-זונות האלה עולים לי על העצבים."‬
‫החברה שלי אמרה, "פט, למה את תמיד קוראת‬ ‫לילדים האלה 'תינוקות קראק'?‬
‫"הם באמת נולדו מכורים לקראק?"‬
‫אז אני אומרת, "כלבה, אני לא יודעת.‬
‫"אבל אני כן יודעת‬ ‫שהתינוקת נולדה מכורה לקוקאין."‬
‫היא אמרה, "קוקאין? אלוהים אדירים.‬ ‫איך גמלת אותה מקוקאין?"‬
‫ואני כזה, "כלבה, הפסקתי לתת לה קוקאין."‬
‫אני פאקינג עבריינית מורשעת,‬
‫היא מתנהגת כאילו אני יכולה לקפוץ לשכונה‬ ‫ולהשיג לתינוקת מנה או משהו.‬
‫אם שוטר יעצור אותי בצד,‬
‫אני אצטרך להסביר לשוטר,‬ ‫"אדוני השוטר, זה לא הקוקאין שלי,‬
‫"זה בשביל התינוקת שנמצאת בבית."‬
‫האימא הארורה ברחה עם חלב האם.‬
‫וזאת הפעם השלישית שאני מגדלת תינוקות קראק,‬
‫ואמרתי לאלוהים שזהו זה.‬
‫אני בת 49 ויש לי בן 7 בבית‬ ‫שחופר לי למוות.‬
‫תקשיבו כולכם, אני עדיין מקבלת מחזור,‬
‫אני מבייצת ואני גם חווה את גיל המעבר.‬
‫הילדים האלה דפקו לי את האיזון.‬
‫אני בטלפון עם האחיינית שלי לפני כמה ימים,‬
‫היא מקשקשת בלי סוף, משקרת בלי בושה ואומרת,‬ ‫"כולם יודעים שאני אוהבת את הילדים שלי."‬
‫ואני כזה, "כן, כלבה, כולם חוץ מהילדים שלך.‬
‫"כלבה, אני מסיימת את השיחה הזאת."‬
‫"כולם יודעים שאני אמות בשביל הילדים שלי."‬
‫ואני כזה, "אל תעשי את זה, כלבה,‬ ‫אין לך ביטוח חיים."‬
‫אם תעשי שטויות ותמותי,‬ ‫אני אצטרך לקבור אותך,‬
‫לקחת את הילדים שלך ולקנות קוקאין.‬
‫מה לא בסדר אצלך, לעזאזל?‬ ‫כמה כסף את חושבת שיש לי, מסוממת שכמותך?‬
‫ואלה תינוקות קראק‬ ‫שחושבים שהכול מגיע להם,‬
‫הם עושים דברים שבחיים לא הייתי עושה כילדה.‬
‫הם נכנסו לחדר שלי לפני כמה ימים,‬ ‫הם אפילו לא דופקים בדלת, ואני…‬
‫ואתם יודעים שאם מגדלים אתכם הורים שחורים,‬ ‫כדאי מאוד שתדפקו בדלת.‬
‫כדאי מאוד שתדפקו בדלת,‬ ‫תציצו מעבר לפינה‬
‫ותוודאו שאתם לא רואים איפה אימא מחביאה‬ ‫את החטיפים השווים.‬
‫לאימא שלי היו חסרות השיניים הקדמיות‬ ‫והיא מתה על עוגיות מרשמלו.‬
‫אבל היא לא נתנה לנו אף עוגייה,‬ ‫היא הכריחה אותנו לאכול עוגיות זנגביל.‬
‫אתם מכירים את העוגיות הקשות האלה,‬
‫שצריך להשרות אותן כמו שעועית‬ ‫לפני שאוכלים אותן.‬
‫אבל לא תינוקות הקראק האלה,‬
‫הם נכנסים ישר לחדר שלי, חברים,‬ ‫והילד הקטן הזה תמיד מוביל את הדרך,‬
‫ואני לא בוטחת בשניים הבכורים,‬
‫כי הם זוכרים שהם היו במאורת הסמים‬ ‫עם אימא שלהם,‬
‫אז אני תמיד מחזיקה אולר קטן‬ ‫למקרה שאצטרך לדקור אחד מהם בקטנה.‬
‫לכו תזדיינו כולכם.‬ ‫אני כלבה מהשכונה, אני תמיד מוכנה.‬
‫הילד הקטן נכנס לחדר שלי ואומר, "דודה."‬
‫אז אני אומרת, "מה אתה רוצה, ריימון?"‬
‫הוא אמר, "אנחנו רוצים לדעת‬ ‫אם נאכל ארוחת ערב היום."‬
‫ואני כזה, "אתם תינוקות קראק‬ ‫שחושבים שמגיע להם הכול,‬
‫"איך שאתם משתמשים במילים‬ ‫כמו 'ארוחת ערב' ו-'היום' באותו משפט."‬
‫אני בחיים לא הייתי נכנסת לחדר של אימא שלי‬ ‫ואומרת דברים כאלה.‬
‫הייתי נכנסת לחדר של אימא שלי ככה.‬
‫"אימא,‬
‫"אנחנו נאכל היום?‬
‫"כי כבר כמעט מחר."‬
‫ואימא שלי אמרה,‬ ‫"תזיזי את התחת השחור שלך למטה‬
‫"ותאכלי את כריך המים שלך."‬
‫אתם אף פעם לא אכלתם כריך מים?‬
‫מכירים את זה שאתם לוקחים ביס מלחם אחיד‬ ‫ומורידים את החרא הזה עם כוס מים?‬
‫וכל החרא הזה נתקע לכם בחך,‬
‫אז אתם מכניסים סכין חמאה לפה‬ ‫וזה נראה כאילו אתם מוצצים למישהו.‬
‫אל תעמידו פנים. כמה מהר אנחנו שוכחים.‬
‫כי אני זוכרת שיום אחד,‬ ‫אני מתעוררת ואני רעבה בטירוף‬
‫וההשפעה של כריך המים הארור הזה כבר פגה,‬
‫ואני יושבת שם וצופה‬ ‫בתוכנית המצוירת האהובה עליי, "הדרדסים."‬
‫אתם זוכרים את הדרדסים?‬
‫אלוהים אדירים, כל כך אהבתי את דרדסית,‬ ‫כי ידעתי שהיא זנזונת.‬
‫ברור שלאף אחת אין כל כך הרבה אחים.‬
‫אז אני צופה בחרא הזה‬ ‫בטלוויזיה זולה ששמנו על הרצפה‬
‫עם טלוויזיה נוספת מעליה שסיפקה את הסאונד.‬
‫אז אני יושבת שם וההשפעה של כריך המים‬ ‫כבר פגה והחרא הזה יוצא לפרסומות.‬
‫אני בחיים לא אשכח את זה,‬ ‫זאת הייתה פרסומת לברגר קינג.‬
‫זוכרים איך הם הראו לחמניות קלויות‬
‫ואת המים שמפטפים מהחסה, העגבניות והבצל?‬
‫ואת כל החום הזה שעולה מקציצת הבשר?‬
‫אני יושבת שם, הבטן שלי מקרקרת‬ ‫והמוח המזוין שלי מתעתע בי.‬
‫המוח שלי אמר,‬ ‫"כלבה, לכי תשיגי את ההמבורגר הזה."‬
‫קפצתי מהספה‬ ‫ורצתי על פני השטיח המדובלל ההוא,‬
‫תפסתי את הטלוויזיה הזולה ההיא‬ ‫וליקקתי לטלוויזיה ההיא את הצורה.‬
‫וחטפתי ממנה חתיכת זרם.‬
‫אני כזה, "כנראה שלא מקבלים‬ ‫את מה שרוצים עד שמשלמים."‬
‫ואני אגיד לכם עוד משהו, אלה תינוקות הקראק‬ ‫היחידים שאני מגדלת בשכונה שכולם בה לבנים.‬
‫אחד מהדברים שהבנתי מגידול הילדים האלה‬ ‫בשכונה שכולם בה לבנים, חברים,‬
‫הבנתי שבתי ספר של לבנים לא מציינים‬ ‫את חודש ההיסטוריה השחורה‬
‫באותו האופן כמו בתי ספר של שחורים.‬
‫בתי ספר של לבנים מציינים‬ ‫את חודש ההיסטוריה השחורה‬
‫בהתאם לכמה ילדים שחורים יש בבית הספר.‬
‫אז אם יש ארבעה שחורים,‬ ‫זה נמשך ארבעה ימים.‬
‫בואו רק נאמר שבבית הספר של הילדים שלי,‬
‫שבוע הרוח הבית-ספרית נמשך יותר זמן‬ ‫מחודש ההיסטוריה השחורה.‬
‫ללבנים הבודדים שאני רואה פה,‬
‫אני לא יודעת אם אתם יודעים‬ ‫כמה חודש ההיסטוריה השחורה חשוב לנו,‬
‫אבל נהגנו לתת את הכול בשביל החרא הזה,‬
‫נכון, שחורים?‬ ‫-כן.‬
‫היינו צריכים להתחפש לגיבור שחור‬
‫ולהיות הגיבור השחור ההוא‬ ‫למשך פאקינג 30 יום.‬
‫אני יודעת מה עובר לכם בראש,‬ ‫"מיז פט, זה רק 28 ימים."‬
‫לכו לעזאזל,‬ ‫לקחנו בחזרה את שני הימים האלה.‬
‫אני אתן לכם דוגמה.‬
‫אם הילדה שלך בחרה להיות הארייט טאבמן,‬
‫הילדה שלך הייתה צריכה להיות‬ ‫הארייט פאקינג טאבמן.‬
‫הילדה הייתה צריכה להיות חכמה,‬ ‫לגלות יכולת מנהיגות,‬
‫להיות טובה במחבואים…‬
‫ולדעת להכניס מכות עם אקדח.‬
‫וצריך היה להיות לה פרצוף חזק.‬
‫אל תעמידו פנים.‬
‫אתם יודעים שהארייט לא הייתה חמודה.‬
‫אתם יודעים טוב מאוד‬ ‫שהארייט נראתה כמו דוד שלה.‬
‫אל תבינו אותי לא נכון,‬
‫אני לא אומרת שאני לא מעריכה את הארייט,‬ ‫כי אני כן,‬
‫כי בלי הארייט,‬
‫הייתי מוצצת לאיזה בחור לבן בניגוד לרצוני.‬
‫לא באמת הייתם מזיינים את הארייט.‬
‫אין פה אף שחור שהיה מזיין את הארייט.‬ ‫היית מזיין את הארייט? אה, את בחורה, סליחה.‬
‫כנראה שאת כן היית מזיינת את הארייט,‬ ‫אבל…‬
‫אני מצטערת, לא ראיתי אותך.‬ ‫אני בלי המשקפיים שלי.‬
‫את בטח היית יורדת לה ברבאק,‬ ‫אבל אני מצטערת.‬
‫הכול כדי להיות חופשייה, נכון, כלבה?‬
‫תרדי את דרכך החוצה מבית האדון שלך.‬
‫המורה של האחיין שלי התקשרה ואמרה,‬
‫"מיז פט, רציתי לספר לך שריימון‬ ‫קיבל 95 על החיבור שהוא כתב על גיבור שחור."‬
‫ואני כזה, "לא אכפת לי,‬ ‫למה את מספרת לי את זה?"‬
‫היא אמרה, "את צריכה לבקש ממנו‬ ‫להקריא לך אותו."‬
‫ואני כזה, "אוקיי."‬
‫האחיין שלי חוזר הביתה,‬ ‫יורד מהאוטובוס ונכנס הביתה,‬
‫אמרתי, "היי, ריימון,‬
‫"המורה שלך אמרה שקיבלת 95‬ ‫על החיבור שכתבת על גיבור שחור.‬
‫"תוציא אותו ותקריא את החרא הזה‬ ‫לכל המשפחה."‬
‫אני אימא שחורה, ככה אני מדברת למשפחה שלי.‬
‫הוא מוציא את החרא הזה, ואני נשבעת,‬
‫הוא התחיל לקרוא ואמר,‬ ‫"הגיבורה השחורה שלי היא הדודה שלי פט."‬
‫אני יודעת, נכון? הסתכלתי על בעלי‬ ‫ואני כזה, "לא עברת את הרף."‬
‫השורה הבאה שלו הייתה,‬ ‫"היא נהגה למכור קראק-קוקאין."‬
‫חכה רגע, זה היה רק קראק,‬
‫הקוקאין היה בשביל אחותך הקטנה שם בבית.‬
‫גדלתי ממש פה באטלנטה, ג'ורג'יה,‬ ‫בשנות ה-80, בעידן רונלד רייגן.‬
‫אלוהים אדירים, זוכרים את החרא הזה?‬
‫"רייגנומיקס", היינו כל כך עניים,‬ ‫אני נשבעת.‬
‫היה לי כלב בשם פאפ-פאפ‬ ‫וכשרייגן נבחר שוב,‬
‫הוא קפץ מהמרפסת האחורית ושם קץ לחייו.‬
‫אל תסתכלו עליי ככה,‬
‫לא הרגתי אותו,‬ ‫הוא הרג את עצמו.‬
‫לכן אני לא מבינה את החרא החדש הזה,‬
‫אתם יודעים, אנשים שהולכים ומרדימים‬ ‫את חיות המחמד שלהם.‬
‫זה חרא חדש,‬ ‫להרדים את הכלב שלך…‬
‫חברה התקשרה אליי ואמרה, "אחותי,‬
‫"הייתי צריכה להרדים את הכלבה שלי,‬ ‫קוקו שאנל."‬
‫אני שואלת, "למה?"‬ ‫אז היא אומרת, "היה לה סרטן שד."‬
‫ואני כזה, "איך לעזאזל מרדימים כלבה‬ ‫שיש לה עוד שבעה ציצים טובים?"‬
‫אף אחד לא מנסה להרוג אתכן‬ ‫כשאחד מהציצים שלכן שובק.‬
‫אני לא מבינה את החרא הזה,‬
‫אני כזה, "איך את יודעת שהכלבה הזאת‬ ‫לא רצתה להשתתף בצעדת התרמה?"‬
‫גם הכלבה הזאת רוצה טי-שרט שכתוב עליו‬ ‫"ניצחתי את הסרטן".‬
‫הכלבה הזאת רוצה לשמוע‬ ‫את "Heart of an Angel" בעצמה.‬
‫תסתכלו על עצמכם, אוהבי חיות מחמד.‬
‫"איך את מעיזה, מיז פט?"‬ ‫לכו תזדיינו, אתם מטורפים.‬
‫וזה לא זול להרדים את חיית המחמד שלך,‬ ‫זה עולה 799 דולר.‬
‫אין סיכוי שאני אשלם לך 799 דולר‬ ‫כדי שתרדים את הכלב שלי,‬
‫לא כשיש לי מנגל בחצר האחורית שלי.‬
‫לכו לעזאזל, חום זה חום!‬
‫זה לא משנה מי מפעיל אותו.‬
‫אתה שופט אותי בגלל שאני לא מוכנה‬ ‫לשים את האפר בקופסה עם תמונה עליה?‬
‫קפוץ לי.‬
‫אני לא סובלת אתכם, אוהבי חיות.‬
‫אני טסה כל שבוע, חברים,‬
‫וממש נמאס לי לעלות על טיסות של דלתא‬
‫ולראות את כולם‬ ‫עם חיות התמיכה הרגשית המזויפות שלהם.‬
‫לא יכול להיות שיש כל כך הרבה אנשים שם בחוץ‬ ‫שצריכים חבר מזוין.‬
‫ראיתם את הגברת שניסתה לעלות על מטוס‬ ‫עם סוס קטן?‬
‫חשבתי לעצמי, "מי לעזאזל נותן מרשמים‬ ‫לסוסים קטנים?‬
‫"וכמה צריך לשלם לו?"‬
‫אבל זאת פשוט הדרך שלהם‬ ‫להטיס אותן בחינם.‬
‫אני אעשה את אותו הדבר‬ ‫עם 4 תינוקות הקראק שלי,‬
‫אני אגיע לטיסה של דלתא‬ ‫עם 4 תינוקות הקראק שלי לבושים באותו וסט‬
‫ואני אגיד להם,‬ ‫"אלה שחורי התמיכה הרגשית שלי.‬
‫"אל תתעסקו איתם כי הם נושכים."‬
‫אני לא סובלת אתכם, אוהבי חיות.‬ ‫הלכתם רחוק מדי.‬
‫אני אומרת לכם,‬ ‫זה שאתם אוהבים קבוצת פוטבול מסוימת‬
‫לא אומר שהכלב שלכם אוהב את אותה הקבוצה.‬
‫אני רצינית, ראיתי את השכנה שלי‬ ‫מטיילת עם הכלבה שלה לפני כמה ימים,‬
‫הכלבה הייתה לבושה בחצאית טוטו‬ ‫ונראתה כמו פרוצה.‬
‫ואני רק אומרת שכלבים לא אמורים ללבוש‬ ‫ג'ינסים של ליווייס, אוקיי?‬
‫כלבים אמורים ללקק לעצמם את הזין,‬
‫הם לא יכולים ללקק לעצמם את הזין‬ ‫אם סגרתם אותו ברוכסן.‬
‫אני מתה על הקטע הזה בהופעה‬ ‫כי כל אוהבי החיות נרתעים.‬
‫אני מדברת עליכם, מטומטמים!‬
‫כל אלה שמסתובבות עם סרטים בשיער‬ ‫של הכלב שלהן כי הרחם המזוין שלהן לא עובד.‬
‫פגעתי בנקודה רגישה?‬
‫אני רצינית.‬
‫אני גרה בפליינפילד, אינדיאנה, חברים,‬
‫ואני נשבעת, השכנה הלבנה שלי ביקשה ממני,‬
‫"פט, בואי למסיבת יום ההולדת‬ ‫של התינוקת שלי."‬
‫אז אני אומרת, "בסדר."‬
‫אף פעם לא הייתי במסיבת יום הולדת‬ ‫של תינוק לבן.‬
‫הלכתי לחנות "הכול בדולר"‬ ‫וקניתי לבת הלבנה שלה בובת ברבי שחורה.‬
‫קפצו לי, אני קונה את מה שנראה כמוני.‬
‫וחשבתי לעצמי שלא יזיק להם‬ ‫קצת מגוון תרבותי בחיים.‬
‫חזרתי לבית, חברים,‬
‫ואני נשבעת, אני נכנסת ורואה שלכלבה הזאת‬ ‫יש שישה כלבים שיושבים מסביב לשולחן.‬
‫אני מסתכלת על הכלבים,‬ ‫הכלבים מסתכלים עליי,‬
‫"את יכולה לספר לכלבה הזאת שאנחנו כלבים?"‬
‫ואז היא אמרה,‬ ‫"תכבה את הנרות, באסטר, תכבה את הנרות."‬
‫ואני חושבת לעצמי,‬ ‫"אם הכלב הזה יכבה את הנרות…‬
‫"כולנו הולכים לנשוך את התחת המטומטם שלך."‬
‫אני מתגעגעת לימים הטובים, אתם יודעים,‬ ‫כשאפשר היה לקשור כלב לעץ.‬
‫אי אפשר לעשות את החרא הזה יותר,‬ ‫הולכים על זה לכלא.‬
‫יש לך סיכוי טוב יותר לקשור‬ ‫את הילד המכוער שלך לעץ.‬
‫גדלתי פה בעיר אטלנטה ואני אומרת לכם,‬ ‫כשהייתי ילדה קטנה,‬
‫עברנו דירה לעיתים קרובות.‬
‫טוב נו, פינו אותנו מהרבה דירות.‬
‫אימא שלי וידאה שכשפינו אותנו,‬
‫היא וידאה שפינו אותנו בתוך אותה שכונה,‬
‫כדי שלא נצטרך להחליף בתי ספר.‬
‫החלק הגרוע בזה היה שאימא שלי‬ ‫תמיד הכריחה אותנו לדפוק בדלת הישנה שלנו‬
‫ולשאול דברים טיפשיים כמו,‬ ‫"קיבלנו דואר היום?"‬
‫טוק טוק, "אימא שואלת אם קיבלנו דואר?"‬
‫טוק טוק, "אימא שואלת אם קיבלנו דואר?‬
‫"היא רוצה לדעת אם היא יכולה לשאול‬ ‫עוף ושני טמפונים."‬
‫ואימא שלי נהגה לשכור בתים מסוימים מאוד.‬
‫היא ממש אהבה לשכור בתים עם ארובה,‬
‫וחשבתי שהסיבה לכך שהיא רוצה בית עם ארובה‬
‫זה שהיא רצתה שסנטה קלאוס‬ ‫יבוא לפגוש את הילדים השחורים שלה.‬
‫אבל זה לא היה בגלל זה.‬
‫הסיבה שהיא רצתה ארובה‬ ‫הייתה שהיינו עניים בטירוף‬
‫ולא יכולנו להרשות לעצמנו גם אור וגם גז,‬
‫אז האור תמיד היה כבוי‬ ‫והיינו צריכים לבשל באח.‬
‫אם הייתם באים לבית שלנו בקיץ,‬ ‫יש 37 מעלות ואצלנו דולקת אח.‬
‫בתוכה יש פלטה שאנחנו מטגנים עליה‬ ‫עוף מעל עצי אורן,‬
‫הקירות מזיעים, אנחנו מזיעים,‬
‫לבושים רק בתחתונים‬ ‫כאילו ירדנו הרגע מאיזו סירה מזוינת.‬
‫המאוורר היחיד צמוד לפרצוף של אימא שלי‬ ‫בזמן שהיא צופה ב"צעירים חסרי מנוח".‬
‫עצי אורן וגריז מתפצפצים עלינו‬ ‫ואנחנו שם מאחורה, "אימא, חם לנו!"‬
‫היא הייתה אומרת, "קחי את זה כמו גבר."‬ ‫ואני כזה, "כלבה, אני בת."‬
‫אחרי כמה ימים, אני מגיעה לבית הספר‬ ‫והמנהל ניגש אליי,‬
‫איש גבוה עם משקפיים עבים‬ ‫שנראה כאילו אם הוא לא היה יודע לקרוא,‬
‫הוא היה יכול לשחק בליגת ה-NBA.‬
‫הוא ניגש אליי ואמר, "גבירתי הצעירה,‬ ‫אני צריך לדבר איתך במשרד שלי."‬
‫אז אני נכנסת למשרד ואני נשבעת,‬ ‫המשטרה נמצאת שם,‬
‫היועץ נמצא שם,‬ ‫המורה שלי נמצא שם והוא נמצא שם.‬
‫כל בני-הזונות האלה מסתכלים עליי‬ ‫ואני לא מבינה מה לעזאזל קורה כאן,‬
‫כי אני הרי מקללת כל חיי, לעזאזל.‬
‫הוא הסתכל עליי ואמר, "שמנו לב שאת מכוסה‬ ‫בחבורות ויבלות וכוויות.‬
‫"אנחנו רוצים לדעת מה קורה בבית.‬ ‫את חותכת את עצמך?"‬
‫ואני כזה, "אחי, לא.‬
‫"טיגנתי עוף בארובה."‬
‫הוא הסתכל עליי ואמר,‬ ‫"תחזירי את התחת השחור שלך לכיתה.‬
‫"חשבתי שמתעללים בך."‬
‫אבל כן מתעללים בי!‬
‫אני לא אמורה לטגן שום עוף‬ ‫בשום ארובה בכיתה ד'.‬
‫אחרי כמה ימים, בקפיטריה,‬ ‫חברה שלי מתלוננת על אימא שלה.‬
‫היא אומרת, "אימא שלי לא שווה כלום."‬ ‫ואני כזה, "גם אימא שלי לא שווה כלום."‬
‫החברה אומרת, "אבל שמעתי שיש מקום יותר טוב‬ ‫שאנחנו יכולות ללכת אליו."‬
‫אני שואלת אותה, "מקום יותר טוב?‬
‫"איפה לעזאזל נמצא המקום היותר טוב הזה?"‬
‫היא אמרה "זה נקרא 'מוסד לעבריינים צעירים',‬ ‫אנחנו פשוט צריכות להגיע לשם."‬
‫אז אני אומרת, "איך אנחנו מגיעות לשם?"‬
‫היא אמרה, "מה שצריך לעשות זה לברוח,‬ ‫ללכת למכולת ולגנוב משהו,‬
‫"ואז הם ישלחו מכונית לבנה עם אורות אדומים‬ ‫שתיתן לך טרמפ."‬
‫המשטרה!‬
‫חברים, אני נכנסת למעצר‬ ‫כי ברחתי וגנבתי משהו ממכולת,‬
‫ואני נשבעת,‬ ‫הייתי חמישה ימים במוסד לעבריינים צעירים,‬
‫אבל בזמן הזה למדתי הרבה.‬
‫ביום הראשון שלי שם,‬ ‫הם מצלצלים באיזשהו פעמון, דינג דינג דינג!‬
‫הגיע הזמן לאכול,‬
‫ואני נשבעת, חברים, היועצת שלי הכניסה אותי‬ ‫לחדר עם צלחות שכבר היו ערוכות עם אוכל,‬
‫אז אני הולכת איתה‬ ‫והתחלתי להסתכל על הצלחות‬
‫ושמתי לב לדברים שמעולם לא ראיתי לפני כן,‬
‫אז אני אומרת, "גבירתי, איזה מין בשר זה?"‬
‫היא אמרה, "עוף."‬ ‫ואני עונה, "איזה סוג של עוף זה?"‬
‫היא אמרה, "שוקיים וירכיים."‬
‫ואני אף פעם לא אכלתי שוק או ירך‬ ‫אז שאלתי אותה, "אין לכם ישבן וגב?"‬
‫כי מותק, זה כל מה שאימא שלי בישלה,‬ ‫ישבן וגב.‬
‫אימא שלי לא לקחה אותנו למקדונלד'ס,‬ ‫היא הכינה לנו אריזת שישה מק-ישבנים.‬
‫תחשבו על זה,‬ ‫חלק מכם אוכלים תחת לא מטוגן.‬
‫הייתה לו ילדות ענייה בטירוף,‬ ‫רואים איך הוא צוחק?‬
‫הכול חוזר אליו, "לעזאזל, מיז פט!"‬
‫הוא עומד לבדוק את חשבון הבנק שלו‬ ‫כדי לוודא שהוא בסדר.‬
‫תודה, אחי, שאתה מזדהה עם החרא הזה.‬
‫הדבר הבא ששמתי לב אליו בצלחת‬ ‫היה משהו שנראה כמו לחמנייה,‬
‫אני מרימה אותו ושואלת, "גבירתי, מה זה?"‬
‫היא אמרה, "זה לחם מחיטה מלאה."‬
‫ואני אף פעם לא אכלתי לחם מחיטה מלאה.‬
‫אף פעם לא ראיתי לחם מחיטה מלאה,‬
‫אז אני מרימה אותו ושואלת,‬ ‫"יש לכם לחם שהוא שחור?"‬
‫אל תפחדי לצחוק, אישה לבנה,‬ ‫היום כולם אוכלים לחם שחור.‬
‫החרא הזה בריא.‬
‫את יכולה לפתוח את המזווה שלך הערב‬ ‫ולהגיד, "יש לי לחם שחור."‬
‫וגם לי, לעזאזל.‬
‫לא היה לי מושג כמה החיים שלי דפוקים‬ ‫כשהייתי ילדה, אני נשבעת.‬
‫אתם תצטרכו לחתוך את זה בעריכה,‬ ‫אני חייבת להוציא את זה מהתחת שלי.‬
‫בחיי, אני מרגישה כאילו יש לי דילדו‬ ‫בין הרגליים.‬
‫אני מנסה.‬ ‫ואני יודעת שכל השחורים חושבים,‬
‫"תסתכלי על המכנסיים שלך, מיז פט,‬ ‫יש לך טוטה שמנה." לא נכון.‬
‫אל תדאגו, הם יחתכו את זה בעריכה.‬
‫זה בטלוויזיה, לעזאזל.‬
‫כאילו, "מה לעזאזל זוחל במעלה הרגל שלי?"‬
‫לא היה לי מושג כמה החיים שלי דפוקים‬
‫עד שיום אחד, אני מדברת עם חברה בטלפון‬ ‫ומספרת לה שאני עומדת לעבור הטבלה.‬
‫אני אומרת לה, "כן, אחותי,‬ ‫הוטבלתי 25 פעמים."‬
‫היא שאלה, "25 פעמים?‬ ‫מי לעזאזל הטביל אותך 25 פעמים?"‬
‫ואני כזה, "כמה פעמים את הוטבלת?"‬
‫היא אמרה, "פעם אחת בשמו של ישו."‬
‫אז אני אומרת, "לעזאזל, אימא שלי‬ ‫בטח הטבילה אותי בשמם של בני הזוג שלה."‬
‫מסתבר שכשגדלתי כאן באטלנטה בזמנו,‬
‫אם היו לך בעיות כספיות,‬
‫כל מה שהיית צריך לעשות‬ ‫זה ללכת לכנסיות המקומיות,‬
‫להצטרף לכנסייה ולהטביל את הילדים שלך,‬
‫והם היו כותבים לך צ'ק‬ ‫בשביל הבעיות הכספיות שלך.‬
‫כן.‬
‫אבל אימא שלי הפכה את החרא הזה לתרמית.‬
‫היא התחילה להטביל אותנו‬ ‫פעמיים-שלוש בכל יום ראשון.‬
‫אני זוכרת שפעם אחת‬ ‫כבר הייתי רטובה כשהגעתי.‬
‫הכומר שאל, "למה הם רטובים?"‬
‫והיא אמרה, "תתעסק בעניינים שלך, כומר,‬ ‫יש לנו עוד פגישה להגיע אליה."‬
‫אבל בסופו של דבר הכנסיות של השחורים‬ ‫קלטו את התרמית של אימא שלי,‬
‫אז היא הייתה צריכה ללכת לכנסיות של הלבנים,‬ ‫ואני אגיד לכם משהו,‬
‫כשאימא שלי גילתה את הכנסיות של הלבנים‬ ‫ואת הלבנים ואת רגשות האשמה של הלבנים,‬
‫היא ניצלה לאבותיכם את הצורה.‬
‫אימא שלי הייתה נוהגת לשם בשברולט 64'‬ ‫ואנחנו ישבנו על התחת השחור שלנו מאחורה‬
‫והיא הייתה מסתובבת ואומרת,‬ ‫"תקשיבו,‬
‫"אנחנו הולכים לכנסייה הזאת‬ ‫כדי לקחת כסף מהלבנים האלה.‬
‫"תעשו פרצוף של עבדים."‬
‫היינו נכנסים לשם ומעמיסים‬
‫ואימא שלי ידעה‬ ‫שברגע שהם יכתבו לה את הצ'ק,‬
‫היא תלך ישר לבחור של המריחואנה.‬
‫אבל אהבתי לעבור הטבלות בכנסיות של הלבנים,‬
‫כי היחס שלהם טוב יותר.‬
‫אחרי הטבלה תמיד היו לוקחים את כולם‬ ‫למזווה שבקומה למטה,‬
‫אבל בכנסיות של הלבנים היו נותנים‬ ‫לכל חמשת הילדים קופסה משלהם‬
‫ונותנים להם לקנות.‬
‫אימא שלי אמרה, "תדפקו אותם."‬
‫וכל הזמן הזה אנחנו עושים פרצוף של עבדים.‬
‫בכנסייה של שחורים לא היה יחס כזה.‬
‫מקבלים קופסה אחת למשפחה,‬
‫ותמיד אותה כלבה מכוערת‬ ‫עם פאה סינתטית על הראש‬
‫הייתה עומדת בפתח המזווה‬ ‫ומסתכלת עליך מכף רגל ועד ראש,‬
‫"את לא מתכוונת להגיד תודה?‬ ‫אני אקח את הסוכר הזה בחזרה."‬
‫אימא שלי גם הייתה נכה שעבדה במשרה חלקית.‬
‫כן, היא הייתה נכה שעבדה במשרה חלקית.‬
‫הצוואר שלה היה דפוק.‬
‫אני נשבעת, חברים,‬ ‫הצוואר שלה פשוט היה נופל ככה‬
‫והיא הייתה אומרת,‬ ‫"תרימו לי חזרה את הצוואר."‬
‫אז היינו חייבים להיות שם‬ ‫כדי להרים לה חזרה את הצוואר בכל רגע נתון,‬
‫ואני לא יודעת מה לעזאזל הייתה הבעיה‬ ‫בצוואר של אימא שלי,‬
‫אבל כשפגשתי אותה, הצוואר שלה עשה את זה.‬
‫ושנאתי את הצוואר של אימא שלי, חברים,‬
‫כי כשהיינו ילדים,‬ ‫לא יכולנו לצאת החוצה ולשחק‬
‫כי תמיד היינו בתורנות תפיסת צוואר מזוינת.‬
‫אני זוכרת שיום אחד נסעתי במכונית‬ ‫עם אימא שלי,‬
‫היינו בדרך לפדות כמה צ'קים מהביטוח הלאומי,‬
‫ואימא שלי תמיד הייתה מושיבה‬ ‫את אחותי במושב האחורי ואותי במושב הקדמי‬
‫כדי שאפשר יהיה לתפוס לה את הצוואר‬ ‫מ-360 מעלות.‬
‫אז אנחנו נוסעות עם אימא שלי‬ ‫בדרך לפדות את הצ'קים של הביטוח הלאומי‬
‫והיא מגיעה לפסי רכבת והיא אומרת,‬
‫"לעזאזל, בגלל הרכבת המזוינת הזאת‬ ‫אני אפספס את הבנק."‬
‫והיא אומרת, "אני אשיג את הרכבת הזאת."‬
‫הסתכלתי אחורה על אחותי, "לא, היא לא."‬
‫אני נשבעת, חברים, אימא שלי‬ ‫לחצה על הגז בשברולט 64' הזאת‬
‫ועלתה על המסילה הראשונה,‬ ‫ואז הצוואר שלה נפל אחורה…‬
‫והיא אמרה, "תרימו לי את הצוואר,‬ ‫הרכבת מגיעה!"‬
‫אחותי החטיפה לצוואר הזה כאילו אין מחר,‬
‫אבל היא פגעה בו חזק מדי והוא התנגש בהגה.‬
‫הרמתי לאימא שלי את הראש, אבל לא מיקמתי‬ ‫אותו כמו שצריך והוא נפל חזרה,‬
‫אחותי חבטה בו שוב.‬
‫חכי רגע, כלבה, זה לא בייסבול.‬
‫אז בסופו של דבר החזקתי את הראש של אימא שלי‬ ‫ועברנו את פסי הרכבת.‬
‫אימא שלי עצרה את המכונית בצד‬ ‫ואמרה, "למה הרבצתן לי כל כך חזק?"‬
‫כלבה, הרכבת התקרבה.‬
‫הצוואר החלש שלך היה הורג אותנו.‬
‫צ'מעו קטע מטורף,‬
‫הצוואר המזוין של אחותי עושה את אותו הדבר.‬
‫אני לא ממציאה את החרא הזה,‬ ‫זה נקרא "פיתול צוואר", אני רצינית…‬
‫פ-י-ת-ו-ל, אתם יכולים לחפש את זה בגוגל,‬
‫רק תרנגולות סובלות מזה גם.‬
‫אני לא יודעת אם חטפנו את זה‬ ‫כי טיגנו עוף באח הארורה,‬
‫אבל הצוואר של אחותי עושה את אותו הדבר,‬
‫אבל הצוואר שלה פשוט מונח על הכתף שלה.‬
‫כשהיא מרימה אותו, הוא זז כמו ממטרה…‬
‫יום אחד אני נוסעת איתה במכונית,‬ ‫אני והבת שלי,‬
‫ואחותי מקשקשת ומרימה את הראש‬
‫והוא צנח לה מעבר לכתף בזמן שהיא נוהגת.‬
‫הבת שלי צורחת!‬
‫"תירגעי, כלבה,‬ ‫היא משתמשת בראייה ההיקפית שלה,‬
‫"הוא יחזור בחזרה."‬
‫אי אפשר להמציא את החרא הזה.‬
‫אני זוכרת שכשהייתי קטנה, שמעתי את אימא שלי‬ ‫מדברת עם דודה שלי בטלפון.‬
‫היה לה חוט טלפון ארוך‬ ‫והיא הייתה נכנסת לחדר‬
‫והיא הייתה סוגרת את הדלת ומספרת שם,‬ ‫"אחותי…‬
‫"אני מוצצת מדהים."‬
‫אני עומדת מחוץ לדלת וחושבת,‬ ‫"היא משקרת.‬
‫"אימא, תפסיקי לשקר, אם תרדי,‬ ‫מי ירים אותך בחזרה?"‬
‫הזין יהיה תקוע בפה שלך כמו מדחום.‬
‫בשלב המוקדם של חיי גדלתי בבית‬ ‫שבו מכרו אלכוהול בלתי חוקי,‬
‫עם סבא שלי, שמכר מונשיין וסיגריות אחת-אחת.‬
‫"סיגריות בודדות" בשביל הלבנים שבינינו.‬
‫בבית הזה ראינו הכול כשהיינו ילדים,‬
‫זאת אומרת, החל בהימורים‬ ‫ועד לזנות ולאנשים שחוטפים כדור.‬
‫שום דבר לא היה מחוץ לתחום עבורנו כילדים.‬
‫יש שני דברים שאני זוכרת בעיקר.‬
‫אחד, אימא שלי אהבה להמר על קוביות,‬
‫אבל לפני שהיא התחילה לשחק,‬ ‫היא תמיד הייתה מסירה את הרגל התותבת שלה,‬
‫כי היא אמרה שרגל קצרה שתלויה‬ ‫כמו איזה בולבול רפוי מביאה מזל טוב.‬
‫חוץ מזה, כשהיא זרקה את הקוביות רחוק מדי,‬ ‫היא הייתה מושכת אותן חזרה עם כף הרגל שלה.‬
‫הדבר השני שאני זוכרת‬ ‫זה שהיה לי דוד בשם דוד ססיל,‬
‫ודוד ססיל היה יושב מחוץ לדלת של הבית‬ ‫ואומר לכולם את אותו הדבר,‬
‫"היי, אחותי. תני לי פעמיים חמישה סנט.‬ ‫יחד זה עשרה סנט (דיים)."‬
‫אבל הוא לא אהב מטבעות דיים.‬
‫אם נתת לו מטבעות דיים,‬ ‫הוא היה חונק לך את הצורה.‬
‫אני אסביר לכם משהו לגבי דוד ססיל,‬
‫דוד ססיל סבל מהתקפי פרכוסים,‬
‫הוא היה נכה והוא גם היה מפגר.‬
‫עכשיו תרגיעו את עצמכם ותנו לי להסביר‬ ‫למה אני משתמשת במילה "מפגר".‬
‫הוא נולד בשנת 1932,‬ ‫לא היו אז צרכים מיוחדים,‬
‫הוא פשוט היה מפגר, בסדר?‬
‫אז אטלנטה, אני אצטרך שתשמרו‬ ‫על ראש פתוח בשבילי בעניין הזה, בסדר?‬
‫אז דוד שלי היה סובל‬ ‫משניים-שלושה התקפי פרכוסים בשבוע‬
‫ולסבא שלי נמאס מהחרא הזה,‬ ‫אז הוא חשב על רעיון טוב.‬
‫הוא חשב שאם הוא יזמין לדוד שלי יצאנית‬ ‫כל יום שבת,‬
‫זה ירגיע את כמות הפרכוסים‬ ‫שיהיו לו במהלך השבוע.‬
‫בחייכם, חברים, אל תעשו לדוד ססיל קוק בלוק.‬
‫גם הוא צריך אהבה.‬
‫אז בכל יום שבת, אני נשבעת,‬ ‫זאת הייתה המטלה שלי ושל אחותי,‬
‫היינו צריכות להיכנס לשם ולעזור לו להתניע.‬
‫תסתמו את הפה, זה הסיפור שלי‬ ‫ואני מתכוונת לספר אותו.‬
‫היינו נכנסות לחדר‬ ‫והיצאנית כבר הייתה על המיטה,‬
‫עם רעמת אפרו שמכסה את הוואגינה שלה.‬
‫אם תפתחו את הראש, תוכלו לראות את זה.‬
‫"מה שלומך היום, מיס בטי?‬ ‫אנחנו עומדות להכין אותו בשבילך."‬
‫דוד שלי חייך כמו בן-זונה בפינה.‬
‫ניגשנו אליו… תמיד היו לו שתי חגורות,‬
‫כי בכל רגע נתון היו לו מטבעות‬ ‫בשווי 50 דולר בכיסים.‬
‫היינו מורידות לו את המכנסיים, חברים,‬
‫ואני נשבעת, כשהם היו פוגעים ברצפה,‬ ‫זה נשמע כמו חבורת אסירים שאזוקה בשלשלאות.‬
‫ואני נשבעת…‬
‫אני נשבעת, הזין של דוד שלי היה צץ.‬
‫היה לו את הזין הלא-נימול הכי גדול‬ ‫שראיתי בחיים שלי…‬
‫…שלא היה בשליטתו.‬
‫לעיתים קרובות כל העור העודף הזה‬ ‫היה פוגע בראש שלי ושל אחותי.‬
‫היינו אומרות, "חכה רגע, דוד ססיל,‬ ‫הכיפה שלך יבשה."‬
‫אז היינו מוליכות אותו למיטה,‬ ‫כי הוא היה נכה, כן?‬
‫הנכות שלו באה לידי ביטוי כך‬ ‫שבעיניי הוא הלך כמו קנגורו.‬
‫הסיפור הזה לא ישלח אותך לגיהינום, מותק.‬
‫היינו זורקות אותו למיטה, על גבי היצאנית,‬
‫כי אתם יודעים, הוא לא יכול לרדת על הברכיים‬ ‫כמו אנשים בלי מוגבלות,‬
‫כי אם הוא יעשה את זה,‬ ‫הוא ייראה כמו "לשחרר את וילי" מאחורה.‬
‫אז אני ואחותי היינו נעמדות‬ ‫בשני הקצוות של המיטה כשהוא שכב על היצאנית,‬
‫היינו תופסות לו את הקרסוליים‬ ‫ומפרידות בין הרגליים שלו,‬
‫ואני נשבעת, חברים, הזין היה נכנס‬ ‫ישר לתוך היצאנית,‬
‫אבל מאחר שהוא היה מפגר,‬ ‫היינו צריכות לדרבן אותו,‬
‫אז היינו מתחילות לצעוק,‬ ‫"תעשה אותה כמו קנגורו, דוד ססיל!"‬
‫הוא היה מפמפם שלוש-ארבע פעמים‬ ‫ואנחנו היינו הולכות לסבא,‬
‫"סבא, הוא עושה אותה שם כמו קנגורו.‬
‫"אפשר לקבל 50 סנט‬ ‫כדי ללכת לשחק פק-מן עכשיו?"‬
‫אבל אני חייבת להגיד לכם את האמת,‬
‫החרא הזה לא עזר לפרכוסים של דוד שלי.‬
‫הוא עדיין סבל משניים-שלושה‬ ‫התקפי פרכוסים בשבוע‬
‫וסבא שלי היה צורח, "לעזאזל,‬ ‫לססיל יש עוד התקף פרכוסים.‬
‫"שמישהו ישיג כף ויתקע לו אותה בפה,‬
‫"אבל לא את הכף הטובה שלי,‬ ‫כי הוא ילעס אותה.‬
‫"ותוודאו שאתם שמים שתי פחיות פפסי קרות‬ ‫ליד הראש שלו,‬
‫"כי כשהוא יסיים לרעוד,‬ ‫הוא יהיה צמא בטירוף."‬
‫ואני זוכרת שישבתי שם כילדה וחשבתי לעצמי,‬
‫"הם הורגים את האיש הזה.‬
‫"לא אמורים להיות כל כך הרבה פות ופפסי‬ ‫בתזונה שלו."‬
‫אני לא יודעת במי לעזאזל אתם חושבים‬ ‫שבאתם לצפות.‬
‫הוא נפטר כשהייתי בת 19‬
‫ואני זוכרת שדיברתי עם אח שלי ושאלתי,‬ ‫"איך לעזאזל הם יקברו את דוד ססיל?"‬
‫הוא אמר, "לא יודע."‬
‫ואמרתי, "גם אני לא, כי כשהוא שוכב על הגב,‬ ‫"הרגליים שלו נמצאות באוויר כמו גשר."‬
‫אח שלי אמר, "את כל כך טיפשה."‬ ‫אמרתי, "אני יודעת איך יקברו אותו."‬
‫הוא שואל, "איך?"‬ ‫ואמרתי, "דה!‬
‫"הם ינסרו חורים משני צידי הארון,‬
‫"יכניסו את כפות הרגליים שלו‬ ‫ויורידו לו את הרגליים."‬
‫אח שלי אמר,‬ ‫"כלבה, את טיפשה בטירוף.‬
‫"זה לא מה שהם הולכים לעשות."‬
‫אני שואלת, "אז מה הם יעשו?"‬ ‫והוא אמר, "דה!‬
‫"הוא היה נכה, הם ישכיבו אותו על הצד‬ ‫ויכניסו אותו לארון בצורת האות ר'."‬
‫אבל זה לא מה שקרה.‬
‫מה שקרה זה ששברו לו את הרגליים‬ ‫והשכיבו אותו ישר.‬
‫זה דפוק שהוא היה צריך למות כדי ללכת ישר.‬
‫אני חושבת על דוד ססיל לעיתים קרובות‬ ‫כי כשהייתי ילדה,‬
‫עזרנו לו להשיג סקס לעיתים קרובות.‬
‫לפני כמה שבועות חשבתי לעצמי,‬ ‫"לעזאזל, את יודעת מה?‬
‫"בכל הפעמים שעזרנו לדוד ססיל להשיג סקס,‬
‫"סבא שלי לא נתן לנו קונדום לשים עליו‬ ‫אפילו פעם אחת."‬
‫הוא עשה סקס בלי הגנה שם בחוץ.‬
‫הוא חייך בכל פעם,‬
‫חשבנו שהוא שמח אבל הוא בטח ניסה להגיד,‬ ‫"כלבה, הזין שלי עולה באש."‬
‫אני אגיד לכם משהו,‬
‫גידלתי ארבעה ילדים‬ ‫וגידלתי תינוקות קראק שלוש פעמים,‬
‫ויש שני דברים‬ ‫שאי אפשר למנוע מילדים לעשות בימינו,‬
‫לעשן מריחואנה ולהיות גיי.‬
‫הם ממש אוהבים לשים דברים בפה.‬
‫יש לי בן בגיל 21 שאוהב להתמסטל‬ ‫והוא טיפש בטירוף כשהוא מתמסטל.‬
‫נכנסתי הביתה לילה אחד ב-2:30 לפנות בוקר,‬
‫הבחור כל כך מסטול שהוא בכלל לא רואה אותי‬ ‫כשאני עומדת בפתח הדלת.‬
‫הוא פשוט עומד שם בסינר וכובע של שף.‬
‫אני אפילו לא יודעת איפה הוא משיג‬ ‫את החרא המטומטם הזה.‬
‫יש לו מחבת מלאה בשמן על הכיריים‬ ‫ובתוך השמן יש שתי כנפיים ברוטב בופאלו.‬
‫הוא מקפיץ את החרא הזה‬ ‫כאילו שהוא מבשל בשביל משפחה שלמה.‬
‫אני לא אומרת לו כלום עד שהוא מתחיל‬ ‫לתלוש נייר סופג מהגליל שלי,‬
‫ואני אומרת, "חכה רגע, אחי,‬ ‫אנחנו לא ברמי לוי פה.‬
‫זה הנייר הסופג של הביוקר!"‬
‫מכירים את המותג הזה,‬ ‫עם הבחור שנראה כמו חוטב עצים על האריזה?‬
‫כי מבחינתי,‬ ‫זה מראה כמה הילדים שלי כפויי טובה,‬
‫כי כשאני הייתי ילדה,‬ ‫לא היה לנו נייר סופג.‬
‫כשאימא שלי טיגנה לנו גב וישבן של עוף,‬ ‫היא הניחה את החרא הזה על עיתון.‬
‫יש לכם מושג כמה פעמים הרמתי‬ ‫את הישבן ואת הגב‬
‫וכל הכותרות הופיעו על הצד האחורי?‬
‫"תשעה נהרגו בשיקגו אמש…"‬
‫חרא כזה גורם לי לרצות לפרוק.‬
‫יש עוד משהו שגורם לי לרצות לפרוק,‬ ‫אני חייבת להגיד את האמת כי אני אוהבת אתכם,‬
‫נשים לבנות, אני מתה עליכן,‬
‫אבל אתן חייבות להפסיק לעשות‬ ‫דברים של שחורים.‬
‫אתן חייבות להפסיק לקנות לעצמכן‬ ‫שפתיים של שחורים, נשים לבנות,‬
‫הן גדולות מדי בשביל הפרצוף שלכן.‬
‫יחד עם שפתיים של שחורים‬ ‫צריך עצמות לחיים אפריקאיות.‬
‫אתן מתרוצצות עם שפתיים כבדות של שחורים‬ ‫על הפרצוף‬
‫ואז ארובת העין שלכן צונחת‬ ‫וכלבה, יש לך עין יבשה.‬
‫תפסיקו עם החרא הזה!‬
‫הן לא נראות טוב על הפרצוף שלכן,‬ ‫הן נראות כמו טוטה נפוחה.‬
‫ואני כאן כדי להגיד לכן,‬
‫גברים לבנים גם לא אוהבים‬ ‫שאתן מוצצות להם עם שפתיים של שחורים.‬
‫גברים לבנים אוהבים שפתיים דקות ורעננות.‬
‫זה לא מוצא חן בעיניהם‬ ‫כשהשפתיים יותר גדולות מהזין.‬
‫תיצמדו למה שאתן מכירות, נשים לבנות,‬ ‫הקטע שלכן זה ציצים מזויפים.‬
‫אתן עושות את החרא הזה עוד בחטיבת הביניים.‬
‫מי שידפקו את הציצים המזויפים‬ ‫אלה הנשים השחורות,‬
‫כי מי שמטפל לנו בשיער יטפל בציצים שלנו.‬
‫פאה וציצים ב-89 דולר.‬
‫אבל אני אגיד לכם מה אני כן אוהבת,‬
‫אני מתה על זה שאנשים לבנים‬ ‫מאמצים ילדים שחורים.‬
‫אני חושבת שאחד הדברים הכי יפים בעולם‬ ‫זה להכניס מגוון תרבותי כזה לבית שלך,‬
‫אבל אני חייבת להגיד לכם את האמת,‬
‫לבנים, יש שחורים שמתעצבנים‬ ‫כשהם רואים אתכם עם הילדים השחורים,‬
‫ואני אומרת להם, "תסתמו את הפה,‬ ‫אתם לא מכירים אותם."‬
‫בטח אצלכם אין ילדים.‬
‫ואני מודה שאני מרגישה קצת נסערת כשאני רואה‬ ‫נשים לבנות בטארגט עם תינוק שחור חדש בעגלה‬
‫והפה של התינוק כל כך יבש‬ ‫שזה נראה כאילו הוא אכל עוגת קוקאין.‬
‫בהיותי האימא השחורה שאני,‬
‫אני יודעת בדיוק מה לעשות‬ ‫עם התינוק השחור הזה.‬
‫אני ניגשת אליהם…‬
‫נפטרת מהיובש אצל השחור הזה.‬
‫אבל זה גרם לי לחשוב, יודעים מה?‬
‫לבנים תמיד מאמצים ילדים שחורים,‬
‫אבל אני רוצה לשאול אתכם משהו,‬ ‫את הלבנים הבודדים שנמצאים פה.‬
‫אני לא מנסה להציק לאף אחד,‬ ‫אבל אני רוצה לשאול אתכם.‬
‫שמתם לב שאנחנו לא מתעסקים עם הילדים שלכם?‬
‫לא בגלל שאנחנו גזענים או משהו כזה,‬
‫אנחנו לא מתעסקים עם ילדים לבנים‬ ‫כי זה יקר מדי.‬
‫אנחנו לא נאמץ שום ילד לבן,‬
‫אחרת נצטרך להתחיל לקנות קרמים יקרים.‬
‫חמאת קקאו עולה 3 דולר,‬
‫אבל אי אפשר לשים את החרא השומני הזה‬ ‫על ילד לבן ולשלוח אותו החוצה לשמש,‬
‫הוא יעלה באש,‬
‫ואז תלכו לכלא על פשע שנאה,‬
‫כשבסך הכול ניסיתם לשמן את טימי-טים.‬
‫אבל זה גרם לי לחשוב ואמרתי לעצמי,‬ ‫"יודעות מה, נשים שחורות?‬
‫"אם נתחיל לאמץ יותר ילדים לבנים,‬
‫"נוכל לפתור בעיה שיש במדינה הזאת,‬
‫"שהממשלה מתנהגת כאילו היא לא יודעת‬ ‫איך לפתור אותה‬
‫"והיא…‬
‫"ירי בבתי ספר."‬
‫בואו נדייק בפשעים שלנו,‬
‫אנחנו מבצעים ירי מרכב נוסע,‬ ‫לא מתעסקים עם בתי ספר,‬
‫כי אפשר לבצע ירי בבית ספר‬ ‫כשיש לך אימא שחורה,‬
‫היא תבוא לשם ותפריע באמצע הירי בבית הספר.‬
‫אימא שחורה תבוא לבית הספר הזה‬ ‫עם "בונט" על הראש…‬
‫…זה כיסוי ראש…‬
‫…והיא תהיה לבושה בחולצת בטן,‬
‫מכנסי ריצה שכתוב להם "עסיסית" על התחת‬
‫ומגפי UGG מטונפים,‬
‫והיא תצרח בקולי קולות,‬ ‫"צ'ארלס קרייג ג'וניור השלישי!‬
‫"חסר לך שאתה מבזבז לי פה‬ ‫את הקליעים המזוינים.‬
‫"נראה לך שקליעים צומחים על העצים?"‬
‫"חתיכת שחור לבן ואנוכי.‬
‫"ידעתי שאתה זומם משהו‬ ‫כשיצאת מהבית היום לבוש במעיל גשם.‬
‫"וברור לך שאין מצב שהייתי קוראת‬ ‫את המניפסט המחורבן הזה שהשארת."‬
‫הם כותבים את הסיבה שהם רוצחים.‬
‫אבל אני רוצה שתחשבו על זה, שחורים,‬ ‫הם תמיד הולכים ומאמצים את הילדים שלנו‬
‫ובסופו של דבר הם משיגים חרא טוב,‬
‫כמו הסרט "הזדמנות שנייה".‬
‫"הזדמנות שנייה", השחור הגדול הולך ברחוב‬ ‫והאישה הלבנה אוספת אותו‬
‫והופכת אותו לשחקן פוטבול ב-NFL?‬
‫אני רק אומרת,‬ ‫לא בא לכם איזה אמינם?‬
‫כדאי שתזיזו את התחת שלכם‬ ‫ותלכו למכירה פומבית של זבל לבן.‬
‫כן, אמרתי את זה.‬
‫אני אלך לאחת כזאת עם מקל הוקי.‬
‫אני אגש לאיזה ילד לבן,‬ ‫"היי, שחור לבן, יודע לשיר ראפ?‬
‫"בוא נשמע אותך שר 'My Name Is',‬
‫"'סלים שיידי האמיתי, בבקשה תעמוד'.‬
‫"לעזאזל, אתה לא יודע לשיר ראפ.‬ ‫אתה יודע לשחק הוקי?‬
‫"אתה יודע לנהוג מהר?"‬
‫נאסקאר.‬
‫תמיד יש ילד לבן אחד שקם ואומר,‬ ‫"אני יודע לשחק כדורסל."‬
‫ואני כזה, "שב בשקט.‬
‫"לא היה לכם מישהו שווה מאז לארי בירד."‬
‫לארי בירד, מייקל ג'ורדן הלבן.‬
‫בחייכם, לעזאזל, אנחנו לא עד כדי כך צעירים.‬
‫הבת הבכורה שלי לסבית בטירוף, חברים.‬
‫היא תרד לכולן פה.‬
‫אני לא אשקר, חברים,‬ ‫התינוקת שלי יורדת כל כך הרבה‬
‫שאנחנו קוראים לה "מיס פק-מן".‬
‫אבל הייתי צריכה לדעת שהיא תהיה שונה‬
‫ביום שאשתו של אבי התינוקת שלי‬ ‫דפקה לי בדלת.‬
‫היא דפקה בדלת וביקשה לדבר עם פט.‬
‫אני עונה, "זאת אני."‬
‫אז היא אומרת, "אני פה כדי להגיד לך‬ ‫שאת שוכבת עם בעלי."‬
‫זה דפק לי את השכל,‬
‫אז אני אומרת, "חכי רגע, גבירתי.‬ ‫איך אני שוכבת עם בעלך?‬
‫"הוא קודם כול צריך להיות החבר שלך,‬ ‫אז טכנית, את שוכבת עם הגבר שלי."‬
‫היא שאלה, "בת כמה את?"‬ ‫אז אני עונה, "13."‬
‫היא אמרה, "צאי החוצה, אני רוצה לדבר איתך."‬
‫אז אני יוצאת החוצה, אני מדברת איתה,‬
‫אנחנו עומדות בפינה,‬ ‫אני בהיריון בחודש חמישי מבעלה,‬
‫מוכר הגלידה מתקרב אלינו ברחוב,‬
‫והיא שאלה, "רוצה גלידה?"‬ ‫ואני כזה, "בטח, חם לי ולילד החורג שלך."‬
‫תפתחו את הראש, החרא הזה מצחיק!‬
‫היא המשיכה וביקשה ממני לעשות הפלה‬
‫ואני כזה, "בשביל קרטיב רמזור, כלבה?"‬
‫היא בסך הכול קנתה לי קרטיב רמזור אחד,‬
‫אני כזה, "לא תקני לי חבילה שלמה‬ ‫של קרטיבים, כלבה?"‬
‫אמרתי שלעזאזל עם זה,‬ ‫השארתי את התינוקת שלי,‬
‫ואז האבא של הילדים שלי מתנהג‬ ‫כאילו שהוא לא זוכר את הבדל הגילאים.‬
‫כשפגשתי אותו הייתי בת 12‬ ‫והוא היה בן 21 ונשוי.‬
‫לכו תזדיינו, תתעסקו בעניינים שלכם.‬
‫הוא ניסה להגיד, "את יודע טוב מאוד‬ ‫שלא ידעתי שאת כל כך צעירה."‬
‫ואני כזה, "אחי, איבדת את הזיכרון?‬
‫"כי אספת אותי מבית הספר היסודי.‬
‫"מי לעזאזל חשבת שאני?‬ ‫זאת שמגישה אוכל בקפיטריה?"‬
‫התלמידה היחידה בבית ספר יסודי‬ ‫שלחבר שלה יש מכונית.‬
‫אני מסתכלת סביבי על החברות שלי,‬
‫"החברים שלכן צריכים לרדת מהאופניים."‬
‫חברה שלי אמרה, "לא, השחור המבוגר הזה צריך‬ ‫להפסיק לאסוף אותך לעיתים כל כך קרובות."‬
‫אז אני נכנסת להיריון בגיל 13‬ ‫והלידה מתחילה כשאני בת 14,‬
‫אני מעירה את אימא שלי בוקר אחד‬ ‫בערך בארבע לפנות בוקר,‬
‫"אימא, כואבת לי הבטן."‬
‫אימא שלי זינקה מהמיטה, משינה עמוקה,‬
‫היא עצבנית, הרגל הקטנה והקצרה שלה‬ ‫תלויה כמו בולבול רפוי.‬
‫היא התחילה לצרוח,‬ ‫"אי אפשר לישון בבית הזה!"‬
‫היא הולכת ומעירה את אחותי,‬
‫היא אמרה לה, "קומי ולכי לטלפון הציבורי…"‬
‫כי לא היה לנו טלפון בבית,‬
‫"…ותתקשרי לאמבולנס כדי שיבוא לקחת אותה‬ ‫ואני אוכל לחזור לישון."‬
‫לכו לעזאזל, אל תשפטו את אימא שלי,‬ ‫לא התחשק לה לנהוג באותו לילה.‬
‫אחותי הולכת לטלפון הציבורי,‬ ‫היא מתקשרת לאמבולנס, היא חוזרת.‬
‫תוך חמש דקות הם דופקים בדלת…‬
‫"התינוק כבר נולד?"‬ ‫ואני כזה, "תינוק נולד?"‬
‫הכלבה הזאת סיפרה לאנשים האלה‬ ‫שהתינוק יצא.‬
‫אני פותחת את הדלת ואומרת,‬ ‫"לא, אדוני, רק כואב לי."‬
‫אז הוא אומר, "את מסוגלת ללכת לאמבולנס?"‬ ‫ואני עונה, "כן."‬
‫הלכתי לאמבולנס, ואני נשבעת,‬
‫כשהוא פתח את הדלת,‬ ‫כבר היה מישהו אחר על האלונקה.‬
‫הוא סיפר שמעבר לפינה מישהו נדקר בכתף,‬
‫וכשהשיחה שלי נכנסה,‬ ‫הם הסתובבו ובאו לקחת אותי.‬
‫אבל מאחר שלי כאב יותר ממנו,‬
‫הם הכריחו אותו לקום‬ ‫והניחו אותי על האלונקה.‬
‫בדרך לבית החולים יש לי ציר‬
‫ואיזה בחור תופס לי את היד ואומר,‬ ‫"תנשמי, מותק, תנשמי."‬
‫ואני כזה, "מי אתה לעזאזל?"‬
‫אני מגיעה לבית החולים‬ ‫ויולדת בת במשקל 4 ק"ג,‬
‫ואני חייבת להגיד לכם את האמת,‬ ‫לא ניסיתי להיכנס לשום היריון,‬
‫רציתי בסך הכול בובה עם תעודת לידה אמיתית.‬
‫הזקן הזה הכניס לתוכי תינוקת שלמה.‬
‫אני יולדת ושעתיים אחר כך האחות חוזרת.‬
‫היא אמרה, "גבירתי,‬ ‫את צריכה להאכיל את התינוקת."‬
‫ואני כזה, "במה?"‬
‫היא עונה, "עם הציצי שלך."‬ ‫אני בת 14, אני לא יודעת שום דבר על הנקה.‬
‫אז פשוט הרמתי את כל הציצי שלי‬ ‫וזרקתי אותו על הפרצוף של הבת שלי.‬
‫כמעט חנקתי לה את הצורה.‬
‫אני מסתכלת על האחות ואומרת,‬ ‫"אחות, לא נראה לי שהיא אוהבת ציצים."‬
‫האחות אמרה, "מה את עושה?‬ ‫את אמורה להכניס את הפטמה לפה של התינוקת."‬
‫אמרתי, "אה, בסדר."‬
‫שמתי את הפטמה שלי בפה של הבת שלי‬ ‫והיא תפסה אותה ממש חזק.‬
‫אז אני אומרת, "אחות, אני לא אצליח לעשות‬ ‫את החרא הזה."‬
‫היא שאלה, למה?"‬ ‫ואני אמרתי, "שיט…‬
‫"כשמוצצים לי את הציצי אני נדלקת,‬ ‫צריך גם לזיין אותי."‬
‫אתם יודעים שהבת שלי ממשיכה למצוץ ציצים?‬
‫הנקה הפכה את התינוקת שלי ללסבית.‬
‫היא לסבית בטירוף.‬
‫בכל פעם שאני מגיעה אליה הביתה,‬ ‫יש בחורה חדשה,‬
‫ואני מנסה להגיד לבחורות האלה, "אל תתעסקו‬ ‫עם הבת שלי, היא תרד לכן ותעזוב אתכן."‬
‫אני כזה, "היא תתייחס אליכן כמו אוכל‬ ‫שהיא הזמינה מבחוץ."‬
‫אז הבת שלי אומרת, "אימא,‬ ‫תתעסקי בעניינים שלך.‬
‫"אני והחברה שלי הולכות לחנות,‬ ‫תחכי לנו בבית עד שנחזור."‬
‫ואני יושבת אצלה בבית וחושבת לעצמי,‬ ‫"הבת שלי לסבית בטירוף.‬
‫"מה שתי המגרסות האלה עושות?"‬
‫והסיבה שאני קוראת להן "מגרסות" היא‬ ‫שאני מניחה שכששתי ואגינות שחורות נפגשות,‬
‫זה נשמע כאילו מישהו דרך‬ ‫על שקית של דוריטוס.‬
‫אתה יכול לפזר קצת מהחרא הזה לכאן, אדוני?‬
‫ככה זה נשמע כשהיה לי אפרו שם למטה.‬
‫אז החלטתי להיות חטטנית, ניגשתי לארון שלה,‬
‫ובאותו יום למדתי שלכל הלסביות‬ ‫יש את אותו דבר בארון,‬
‫במדף העליון מצד שמאל,‬
‫וזה נקרא "קופסת בולבולים".‬
‫התעסקתי עם זה והפלתי את קופסת הבולבולים‬ ‫וכל הבולבולים הקטנים נפלו החוצה‬
‫עם תופסני הוואקום במקום הביצים.‬
‫החרא הזה נחת על רצפת הלינולאום,‬
‫אני מסתכלת אחורה והבולבולים‬ ‫מתנדנדים מצד לצד,‬
‫כאילו שהם בובות מתנפחות במגרש חנייה.‬
‫יש לכם מושג כמה קשה למשוך בולבול עם ואקום‬ ‫מרצפת לינולאום?‬
‫אי אפשר פשוט למשוך את הבולבולים,‬
‫הייתי צריכה להחליק אותם אל השטיח.‬
‫כמו גופות.‬
‫לסבית בטירוף.‬
‫אני נשבעת, היינו פעם בטיול של אימא ובת‬ ‫בניו יורק,‬
‫רק אני והיא,‬ ‫חוזרות מיום שלם של קניות,‬
‫אני מחפשת בתיק שלה את המפתחות שלי,‬
‫ומתחתית התיק שלה,‬ ‫בטיול של אימא ובת,‬
‫אני שולפת את הסטראפ-און שלה‬ ‫שמחובר לחגורת קראטה.‬
‫אז אני אומרת, "למה שתביאי‬ ‫את הסטראפ-און שלך לטיול של אימא ובת?"‬
‫היא מסתכלת עליי ואומרת לי, "אימא,‬ ‫למקרה שאני אצטרך לזיין את הכלבות פה."‬
‫ואני כזה, "אבל רק שתינו פה!‬
‫"את מתכוונת לזיין את אימא שלך?"‬
‫היא הפחידה לי את הצורה,‬ ‫ישנתי עם עין אחת פקוחה.‬
‫מותק, אף אחד לא ינצל אותי מינית‬ ‫עם בולבול קר.‬
‫אפילו את האוכל שלי אני לא אוהבת קר.‬
‫אני אוהבת להרגיש ביצים חמות‬ ‫פוגעות לי בתחת מאחורה.‬
‫שיט, אני אישה בוגרת,‬
‫אני אוהבת ביצים בוגרות‬ ‫שנכנסות לך בין הרגליים‬
‫וצריך לחבוט אותן חזרה כמו בטניס.‬
‫אם יש משהו שאני יודעת‬ ‫לגבי הורות לילד גיי‬
‫זה שחייבים לנהל איתם שיחות של הורים‬ ‫כשהם יוצאים מהארון.‬
‫הדבר הראשון שהם אומרים זה,‬ ‫"נולדתי גיי."‬
‫אז אני אומרת, "תסתכלי עליי, אני מתה עלייך,‬ ‫אני לא יודעת איך יצאת לסבית,‬
‫"אבל אם את יורדת כמו אבא שלך,‬ ‫את גיבורה!"‬
‫"אימא, את כל הזמן מתבדחת.‬ ‫נולדתי לסבית."‬
‫אמרתי, "תקשיבי, כלבה,‬ ‫לא היית לסבית בפאקינג אולטרסאונד.‬
‫"אין לי אף תמונה שלך עושה ככה…‬
‫"…אף לא אחת."‬
‫אבל אני לא אשקר לכם,‬ ‫להיות הורה לילד גאה גורם לך לחשוב,‬
‫"איך לעזאזל התינוקת שלי יצאה לסבית?"‬ ‫אתם יודעים…‬
‫אכלתי יותר מדי רוטב חריף?‬
‫נפלתי במדרגות?‬
‫היא הביאה לי לק בדרך החוצה?‬
‫זה היה אחד חזק, אני אתן לכם רגע.‬
‫סתם תוהה.‬
‫אבל אני אגיד לכם דבר כזה, חברים.‬
‫אני יכולה לדבר על הילדה הלסבית שלי‬ ‫כמה שאני רוצה,‬
‫אבל לאף אחד אחר אסור להגיד כלום על התינוקת‬ ‫הלסבית שלי, זאת התינוקת הלסבית שלי.‬
‫תודה, תודה לכם, גייז.‬
‫ואני לא מתכוונת לשקר,‬ ‫כי אני בת-זונה כנה,‬
‫כשהיא יצאה מהארון לראשונה,‬ ‫קצת התביישתי.‬
‫חברה שלי באה אליי הביתה,‬ ‫"אלוהים אדירים, פט, הבת שלך לסבית?‬
‫"אני יודעת שאת מתביישת,‬
‫"אני הייתי מתביישת,‬ ‫אני יודעת איך את מרגישה,‬
‫"את מתביישת בטירוף."‬ ‫ואני כזה, "כלבה, הבת שלך זנזונת.‬
‫"לפחות הבת שלי יודעת איפה הבולבולים שלה,‬ ‫במדף העליון מצד שמאל."‬
‫גם אם לא תיקחו כלום מהמופע הערב,‬ ‫אני מקווה שתיקחו דבר אחד.‬
‫תלמדו לקחת את החרא הכי אפל בחיים שלכם‬ ‫ולהפוך את החרא הזה לצחוק,‬
‫כי כשאנחנו יכולים לצחוק עליו,‬ ‫זה אומר שהוא בשליטתנו.‬
‫לא אכפת לי אם מישהו תקע את האגודל שלו‬ ‫בתחת שלך כשהיית קטן.‬
‫אם הוא לא הכניס יותר ממפרק אחד,‬ ‫אתה ניצחת.‬
‫אטלנטה, תודה רבה,‬ ‫אני הייתי מיז פט.‬
‫תודה.‬
‫- תרגום כתוביות: נעה אביטל -‬