Downloaded from YTS.MX
Ms. Pat, du har været mor, siden du var 14 år,
Official YIFY movies site: YTS.MX
nærmest siden din første mens.
Luk, Dion.
Chris, hvorfor ser Dion bedre ud end dig i dag?
Dion, du ligner en sort Ken på crack.
Hvorfor tror du, folk vil grine af alt det, du har været igennem?
Fordi jeg ikke dvæler ved det, jeg ikke styrer.
Men jeg styrer til gengæld de tæv, de unger skal have nu!
Vi tager en pause.
Atlanta, tag kærligt imod jeres lokale helt.
Lav noget larm for den enestående Ms. Pat.
Det var satans.
Ja!
Okay.
Hold nu kæft. Konen her føler sig velkommen.
Det er godt at være her. Atlanta, endelig hjemme.
Hjemme, det eneste sted, man kan få corona-hjælpepakker
uden at have nogen forretning.
I havner sgu alle i spjældet.
Jeg snakker i telefon med en veninde og brokker mig over de skide crack-unger.
Jeg opfostrer min nieces crack-unger.
Jeg sidder og brokker mig: "De går mig sgu på nerverne."
Min veninde spørger, hvorfor jeg kalder dem crack-unger.
"Er de virkelig født på crack?" "Det ved jeg sgu da ikke."
Men jeg ved, den lille blev født på kokain.
"Kokain? Herregud. Hvordan fik du hende afvænnet?"
"Jeg holdt op med at give hende det."
Jeg har sgu da været i spjældet. Hvor skulle jeg ellers have det fra?
Strømerne stopper mig, og jeg er nødt til at forklare:
"Det ikke er min kokain.
Det er til ungen derhjemme."
Moren stak sgu af med brystmælken.
Og det er mit tredje hold crack-unger.
Jeg sagde til Gud: "Stop!"
Jeg er 49 år og har en syvårig derhjemme, der snakker ørerne af mig.
Bare så I ved det, jeg har stadig mens og ægløsning,
og jeg er i overgangsalderen.
De unger har fucket med min ligevægt.
Min niece ringede den anden dag, hun snakker, og røven går:
"Alle ved, jeg elsker mine unger."
"Ja, alle andre end dine unger!
Jeg slutter samtalen her."
"Alle ved, jeg ville dø for mine unger."
"Glem det, du har ingen livsforsikring."
Og så hænger jeg på begravelsen, dine unger og kokainindkøb.
Hvad har du gang i? Tror du, jeg har røven fuld af penge?
Og de crack-unger er skideforkælede. De gør ting, jeg aldrig fik lov til.
Den anden dag kom de brasende uden at banke på.
Og hvis du har sorte forældre, ved du, at du skal banke på
og så tage et godt kig derind,
så du får et glimt af, hvor din mor gemmer godterne.
Min mor havde ingen fortænder, og hun elskede Moon Pies…
Men vi fik ikke nogen. Vi fik bare ingefærkiks!
Ja, de der små hårde nogen,
som skal lægges i blød for at kunne spises?
Men de der crack-unger, de vader direkte ind på mit værelse.
Ham den lille går altid forrest, og jeg stoler ikke på dem,
for de købte crack sammen med deres mor.
Så jeg har altid en lille lommekniv på mig, så jeg kan stikke dem.
Man er vel streetsmart. Altid beredt.
Ungen vader ind på værelset og siger: "Tante."
"Hvad vil du, Raymon?"
"Vi vil gerne vide, om vi får aftensmad i dag."
"I er godt nok nogle forkælede crack-unger.
At bruge ord som 'aftensmad' og 'i aften' sammen."
Jeg havde aldrig vadet ind til min mor og sagt sådan noget.
Jeg ville have vadet derind sådan her: "Mor.
Skal vi have mad i dag?
For det er næsten i morgen."
Og min mor ville sige: "Let din sorte røv, og gå ned og spis din vandsandwich."
I har måske aldrig fået en vandsandwich?
I ved, når man bider i det tørre brød og skyller det ned med et glas vand?
Og skidtet sætter sig fast i ganen,
og du har smørkniven i munden, og det ser ud, som om du sutter pik?
Mig narrer I ikke. Kort hukommelse.
Jeg husker en dag, hvor jeg var skidesulten,
vandsandwichen var fordøjet,
og jeg sidder og ser min yndlingstegneserie, Smølferne.
Husker I Smølferne?
Jeg elskede Smølfine, for jeg vidste, hun var en tøjte.
Der er sgu da ingen, der har så mange brødre.
Jeg sidder og ser det på vores billige TV med lyden tændt på et andet apparat.
Jeg sidder og fordøjer min vandsandwich, og der kommer reklamer.
Jeg husker, det var en Burger King-reklame.
Med de der ristede boller
og vandet, der driver af salaten, tomaterne og løget,
og varmen, der damper fra burgerbøffen,
og jeg sidder der, min mave knurrer, og det kører rundt i hovedet på mig.
Mit hoved siger: "Snup den burger."
Jeg sprang op af sofaen, løb hen over det snuskede gulvtæppe,
og jeg greb TV-apparatet og slikkede det hudløst.
Og så kom jeg i stødet!
Man skal åbenbart betale for at få det "your way".
Det er de eneste crack-unger, jeg har opfostret,
og det er vel at mærke i et hvidt kvarter.
Og én ting, jeg blev klar over med de unger
i det her hvide kvarter,
det er, at hvide skoler ikke fejrer Black History Month
på samme måde, som sorte skoler gør.
Hvide skoler fejrer Black History Month
alt efter antallet af sorte børn på skolen.
Så hvis der er fire, så er det fire dage.
Så på mine ungers skole
er temaugen længere end Black History Month.
De få hvide, der er her,
ved nok ikke, hvor vigtig Black History Month er for os,
men vi satsede alt på den. Ikke sandt, sorte venner?
Man klædte sig ud som sorte helte, og man var den helt i 30 stive dage.
Ja ja, I tænker nok, at det kun er 28 dage.
Vi tog sgu de to dage tilbage.
I kan få et eksempel.
Hvis dit barn ville være Harriet Tubman, så blev dit barn skide Harriet Tubman.
Dit barn skulle være klogt, være en leder,
dygtig til gemmeleg…
…og kunne tæske nogen med en pistol.
Og være tudegrim.
Ja ja, det godt med jer.
I ved, at Harriet ikke just var nuttet.
I ved, at hun lignede sin onkel.
Misforstå mig ikke, jeg sætter skam pris på Harriet.
Uden Harriet måtte jeg mod min vilje sutte den af på en hvid mand.
Som om I ville duske hende. Nul og niks.
Ville du duske hende? Nå, du er en pige.
Du ville nok duske Harriet, men…
Beklager. Jeg har ikke mine briller på.
Du ville sikkert æde hende op.
Hvad gør man ikke for friheden, hvad?
Æd dig ud af din slavemesters hus.
Min nevøs lærer ringede til mig og sagde:
"Raymon fik topkarakter for sin Black Hero-stil."
"Jeg er pisseligeglad, hvorfor fortæller du det?"
"Få ham til at læse den op for dig." "Okay."
Min nevø kommer hjem med bussen og går ind i huset.
Jeg siger: "Du… Raymon,
din lærer sagde, du fik topkarakter for din stil.
Frem med den, så du kan læse lortet for hele familien."
Jeg er en sort mor. Sådan taler jeg til min familie.
Han tager den frem og starter: "Min sorte helt er min tante Pat."
Ja, ikke? Jeg kigger på min mand og siger: "Det var så ikke dig."
Han fortsatte: "Hun plejede at sælge crack-kokain."
Så stopper vi, kun crack.
Kokainen var til din lillesøster derhjemme.
For jeg voksede op her i Atlanta, Georgia, i 80'erne i Ronald Reagans tid.
Herregud. Husker I det lort?
Reaganomics.
Vi var pissefattige. Seriøst. Min hund, Pup-pup,
da Reagan blev genvalgt sprang den ud fra verandaen og begik selvmord.
Kig ikke på mig.
Jeg myrdede den ikke, den gjorde det selv.
Jeg forstår ikke de moderne tider.
Folk går rundt og får deres husdyr aflivet.
På mode at aflive sin hund…
Min veninde ringede og sagde: "Min hund Coco Chanel er blevet aflivet."
"Hvorfor dog?" "Hun havde brystkræft."
"Hvordan kan man dræbe en hund,
der stadig har syv babser, der virker?"
Ingen slår dig ihjel, hvis en af dine babser fejler.
Jeg fatter det ikke.
"Hvordan ved du, den ikke ville gå for en kur?"
Den hund vil have en T-shirt med "Jeg overlevede også kræft".
Den vil selv høre "Heart of an Angel".
Se bare alle jer dyreelskere.
"Hvor vover du, Ms. Pat." I er vanvittige.
Og en aflivning er ikke billig. Det koster 799 $.
Jeg betaler guddødeme ikke 799 $ for at få min hund slået ihjel.
Ikke når jeg selv har en havegrill stående.
Varme er sgu da varme.
Lige meget, hvem der tilfører den.
Dømmer I mig?
Fordi jeg ikke putter asken i en cupcake med et billede på?
Rend og hop.
Jeg kan ikke klare jer dyreelskere.
Jeg flyver sgu hver eneste uge.
Og jeg er så træt af de Delta-fly,
hvor alle har de der falske følelsesmæssige støttedyr.
Så mange kan der da ikke være, der mangler en ven.
Så I damen, der forsøgte at komme ombord med den lille hest?
Hvem fanden udskriver recepter på små heste?
Og hvor meget er brugerbetalingen?
Men så flyver de gratis. Jeg kan gøre det med mine crack-unger.
Jeg dukker op hos Delta med crack-ungerne med de der veste på.
Og så siger jeg, det er mine følelsesmæssige støtteunger.
Pil nallerne fra dem. De bider!
Jeg orker ikke jer dyreelskere. I er for langt ude.
Bare fordi man kan lide et fodboldhold,
betyder det ikke, at din hund kan lide det.
Seriøst. Min nabo gik tur med sin hund den anden dag.
Hunden havde balletskørt på, hun lignede en glædespige.
Og hunde skal ikke have Levis-jeans på, okay?
Hunde skal slikke deres egen pik.
Det kan de ikke, hvis lynlåsen er oppe.
Jeg elsker det her. Det rykker i dyreelskerne.
Ja, det er jer, jeg taler om.
Jeres hund går rundt med sløjfer i håret, fordi jeres livmoder ikke virker.
Føler nogen sig ramt?
Jeg mener det.
Jeg bor i Plainfield, Indiana.
Og min hvide nabo spurgte:
"Pat, kom med til min babys fødselsdag." Jeg sagde ja.
Jeg har aldrig været til en hvid babys fødselsdag.
Jeg går ind i dollarbutikken og køber en sort Barbie-dukke til den hvide pige.
Jeg køber sgu da noget, der ligner mig selv.
Og de kunne nok bruge lidt mangfoldighed i deres liv.
Jeg ankommer til huset.
Seriøst. Jeg går ind, damen har seks hunde siddende ved bordet.
Jeg glor på hundene, de glor på mig.
"Gider du sige til damen, at vi er hunde?"
Så sagde hun: "Pust lysene ud, Buster."
Og jeg siger: "Hvis den hund puster lysene ud…
…så bider vi dig alle i røven."
Jeg savner gamle dage, da man kunne binde en hund til et træ.
Det kan man bare ikke længere. Man ryger i spjældet.
Man kan bedre binde sit barn til et træ.
Jeg voksede op her i Atlanta, og da jeg var lille, flyttede vi tit.
Ja, vi blev tit smidt ud.
Min mor sørgede for, at når vi blev smidt ud,
blev vi smidt ud i det samme kvarter, så vi ikke skulle skifte skole.
Det dårlige ved det var, at min mor altid fik os
til at banke på det gamle sted og spørge dumt, om der var post til os.
Bank, bank. Mor spørger, om vi har fået post?
Hun vil også gerne låne noget kylling og to tamponer.
Min mor var meget speciel omkring lejeboliger.
Hun elskede at leje et hus med skorsten.
Jeg troede, hun ville have et hus med skorsten,
fordi hun ville have julemanden til at besøge os.
Det var ikke derfor.
Det var, fordi vi var skidefattige og ikke havde råd til el og gas,
så lyset var altid slukket, og vi måtte lave mad i den skide kamin.
Om sommeren hjemme hos os var der 100 grader.
Vi havde alletiders fedeste bål i gang.
Med et helt stativ grillkyllinger over fyrretrækul,
væggene svedte, vi svedte.
Vi sidder der i undertøj og ligner bådflygtninge.
Min mor har ventilatoren i fjæset, mens hun ser The Young and the Restless.
Fyrretræ og fedt sprøjter på os. "Mor, det er varmt!"
Hun siger: "Tag det som en mand." "Jeg er altså en pige."
Nogle dage senere i skolen kommer rektor hen til mig,
en høj, gammel mand med hinkesten.
Kunne han ikke læse, kunne han måske spille i NBA.
Han kommer hen og siger:
"Unge dame, jeg må tale med dig."
Så jeg går ind på kontoret, og politiet er der,
og skolevejlederen og mine lærere er der også.
De står alle og glor på mig. "Hvad fanden sker der?"
Jeg har jo altså bandet hele mit liv.
Han så på mig og sagde:
"Vi har set, at du er fuld af blæner og brandsår.
Vi vil vide, hvad der foregår derhjemme. Skærer du dig?"
"Nej!
Jeg stegte kyllinger i kaminen."
Han gloede på mig og sagde: "Smut tilbage til timen.
Jeg troede, du blev misbrugt."
"Jeg bliver sgu da også misbrugt."
Jeg burde vel ikke stege kyllinger i kaminen i fjerde klasse.
Nogle dage senere sidder min veninde og brokker sig over sin mor.
Hun siger: "Min mor er uduelig." Jeg siger: "Også min."
Hun siger: "Jeg ved et bedre sted, vi kan tage hen."
"Et bedre sted?
Hvor fanden er det bedre sted?"
"Det hedder ungdomsfængsel. Vi skal bare ind."
"Og hvordan kommer vi ind?"
Hun siger: "Du skal bare løbe hjemmefra, tage hen i en kiosk og stjæle noget,
og så sender de en hvid bil med røde lys på taget,
som giver dig et lift."
Politiet.
Så jeg bliver sat fast for at stikke af og stjæle i kiosken.
Og jeg var fem dage i ungdomsfængsel,
men jeg lærte meget i den tid.
På min første dag ringede de med en klokke…
Det er spisetid. Og seriøst, min tilsynsværge går med mig,
og der er alle de fade med mad og alt muligt,
og jeg går sammen med hende og ser på maden.
Og jeg ser ting, jeg aldrig har set før.
Og jeg spørger: "Hvad er det for noget kød?"
Hun siger: "Kylling." "Hvilken slags kylling?"
Hun siger: "Ben og lår."
Og det havde jeg aldrig smagt,
så jeg spurgte: "Har I ikke noget rumpe og ryg?"
Ja, for det var det, min mor altid lavede, rumpe og ryg.
Hun tog os ikke med på McDonalds. Hun lavede seks stykker McRumpe til os.
Tænk bare. Nogle af jer spiser rumpen rå.
Ham der må have været fattig. Se, hvor han griner.
Han har flashback og tænker: "For fanden, Ms. Pat."
Nu tjekker han sin bankkonto for at se, om han er okay.
Tak, brormand, fordi du forstår mig.
Det næste, jeg så på tallerkenen, lignede en bolle,
og jeg tog den op og sagde: "Hvad er det?"
Hun siger: "Rugbrød."
Og jeg havde sgu da aldrig fået rugbrød. Jeg havde aldrig set det.
Så jeg tager det op og siger: "Så det er nigga-brød?"
Bare grin, hvide dame, alle spiser nigga-brød nu om dage.
Lortet er sundt.
Du kan åbne dit spisekammer og sige: "Jeg har nigga-brød."
Og der har jeg fandme også.
Jeg vidste ikke, hvor fucked up mit liv var som lille.
I klipper lige. Jeg skal have dem her ud af røven.
Det føles, som om jeg har en dildo mellem benene.
Jeg prøver. Og alle I sorte tænker:
"De bukser der, Ms. Pat. Du har en fed fisse." Nej, jeg har ej.
Bare rolig, de klipper det her fra.
Det er jo TV, for fanden.
Hvad fanden er det på vej op ad mit ben?
Jeg anede ikke, hvor fucked up, mit liv var,
før jeg en dag taler i telefon med min veninde
om at blive døbt, og jeg siger:
"Jeg er blevet døbt 25 gange."
"Femogtyve gange? Hvem fanden har døbt dig 25 gange?"
"Hvor mange gange er du blevet døbt?"
Hun svarer: "En gang, i Jesu navn."
Og jeg siger: "Nå, min mor må have døbt mig i sine kæresters navne."
Nu skal I høre. Da jeg voksede op i Atlanta,
hvis man havde pengeproblemer, skulle man bare gå til kirkerne,
blive medlem og få børnene døbt.
Og så skrev de en check, der løste dine problemer.
Ja, men min mor gjorde det til en forretning.
Hun kunne få os døbt to eller tre gange på en søndag.
Engang dukkede vi op og var stadig våde.
Præsten sagde: "Hvorfor er de våde?"
"Hvad rager det dig? Vi skal videre, vi har en aftale."
Men til sidst afslørede de sorte kirker forretningen,
så hun måtte gå til de hvide kirker.
Og nu skal I høre. Da min mor opdagede hvide kirker
og hvide kirker og hvid skyld,
så kan det nok være, at hun misbrugte jeres forfædre.
Min mor kom kørende i sin Chevy '64 med os fem på bagsædet
og sagde til os:
"Vi skal herind efter de hvide fjolsers penge.
Tag slaveansigterne på."
Vi skulle ind og opkræve.
Og så snart checken var skrevet, ville min mor gå til sin pusher.
Men jeg kunne godt lide at blive døbt i de hvides kirker.
For behandler dig bedre.
Når man er blevet døbt, kom man altid med ned til spisekammeret.
Men i de hvide kirker fik alle fem børn deres egen madkasse at fylde op.
Min mor sagde: "Bare fyld dem op."
Alt imens vi har vores slaveansigter på.
Sådan blev man sgu ikke behandlet i de sorte kirker.
Det var én madkasse pr. familie.
Og det var altid hende den grimme med den syntetiske paryk,
der stod ved spisekammerdøren og stirrede på en.
"Hvad med at sige tak, møgunge? Jeg tager det sgu det slik tilbage."
Min mor havde også et deltidshandicap.
Ja, et deltidshandicap.
Hendes hals var ødelagt.
Nogle gange faldt den bare sammen, og hun sagde: "Ret lige min hals op."
Så vi måtte være der og rette hendes hals op.
Og jeg ved ikke, hvad der var galt, men sådan havde det altid været.
Og jeg hadede min mors hals.
For som børn kunne vi ikke gå ud og lege, for vi var altid på halsopretningsvagt.
En dag sad vi i bilen med min mor.
Vi skulle hen og indløse noget bistandshjælp.
Og min mor satte altid min søster på bagsædet og mig foran,
så hun havde halsopretning i 360 grader.
Vi sad i bilen på vej hen efter bistandshjælpen,
og der er et jernbanespor.
Og hun udbryder: "På grund af det skide tog når jeg ikke i banken.
Jeg skal komme før det tog."
Jeg kigger på min søster. "Nul og niks."
Min mor tog den Chevy '64
og hamrede speederen i bund op over sporet…
Og hendes hals brækkede bagover…
"Unger, ret min hals op, toget kommer!"
Min søster hamrede løs på den hals.
Men hun slog for hård, og hovedet røg ned på rattet.
Jeg løftede min mors hoved op og fik det ikke på plads,
så min søster slog til igen.
Stop en halv, det er ikke baseball.
Så jeg holdt mors hoved oppe, mens vi kørte over sporet.
Hun trak ind til siden og sagde: "Hvorfor slog I så hårdt?"
For fanden da, toget kom jo.
Din svage hals kunne få os dræbt.
Vil I høre noget vildt?
Min søsters hals gør sgu det samme.
Det er ikke noget, jeg finder på. Det hedder "skævhals".
S-K-Æ-V-H-A-L-S, I kan Google det.
De eneste andre, der får det, er høns.
Jeg ved ikke, om det var, fordi vi stegte kyllinger i kaminen.
Min søsters hals gør det samme, bare ned mod skulderen.
Når hun løfter hovedet op, lyder det som en havevander.
Mig og min datter sidder i bilen sammen med hende,
og hun taler uafbrudt og løfter hovedet,
som falder ned på hendes skulder, mens hun kører.
Min datter skriger.
"Slap nu af, hun bruger jo bare sit perifere syn.
Hovedet skal nok komme op igen."
Den slags kan man ikke finde på.
Engang hørte jeg min mor tale med min tante.
Ledningen var lang, og hun gik ind på sit værelse,
lukkede døren og sagde: "Jeg er god til at slikke pik."
Jeg stod ved døren og tænkte: "Hun lyver."
Hvis du går ned, hvem hjælper dig så op?
Skal den sidde i din mund som et termometer?
Jeg voksede op i en smuglerrede i starten af mit liv.
Med min bedstefar. Han solgte brændevin og enkelt-smøger.
"Individuelle", for jer hvide.
Og som børn så vi alt i det hus.
Fra gambling til prostitution og folk, der blev skudt.
Intet blev holdt skjult for os børn.
Der er to ting, jeg især husker.
Den ene: min mor elskede at spille med terninger.
Men før hun startede, tog hun sin benprotese af,
for et kort ben, der hang som en slap pik, betød held.
Og hvis hun kastede for langt, hev hun terningerne tilbage med protesen.
Det andet, jeg husker, er min onkel Cecil.
Og han plejede at sidde ved døren og sige det samme til alle.
Hej. Giv mig et par fem-cents. To fem-cents er en ti-cent.
Og dem kunne han ikke lide.
Hvis du gav ham en ti-cent, sprang han på dig.
Lad mig forklare noget om onkel Cecil.
Min onkel Cecil led af epilepsi, han var krøbling, og han var retarderet.
Slap af, og lad mig forklare, hvorfor jeg siger "retarderet".
Han var født i 1932.
Dengang fandtes "specialbehov" ikke. Han var retarderet, okay?
Atlanta, jeg har brug for, at I er lidt fordomsfri lige nu.
Min onkel fik to eller tre anfald om ugen,
og det blev min bedstefar træt af, så han fik en idé.
Han tænkte, at hvis han købte et knald til min onkel hver lørdag,
ville han få færre anfald i løbet af ugen.
Nu skal I altså lade min onkel Cecil score.
Han har også brug for kærlighed.
Så hver lørdag var det min søsters og min pligter.
Vi skal gå ind og hjælpe ham i gang.
Hold nu kæft. Det er min historie og mig, der fortæller.
Vi gik derind, og den prostituerede var allerede i sengen
med sin Jackson Five-afro på fissen.
Det kan I godt forestille jer.
"Hvordan går det, Miss Betty? Nu skal vi gøre ham klar."
Min onkel sad ovre i hjørnet og smilede som en idiot.
Vi gik over til ham. Han havde altid to bælter på,
for han havde jo altid 50 $ i ti-cent i lommen.
Vi tog hans bukser af,
og når de faldt til gulvet, lød det som et helt hold straffearbejdere.
Og seriøst…
Min onkels pik røg ud.
Han havde den største uomskårne pik, jeg nogensinde har set.
Som han ikke kunne kontrollere.
Og mange gang fik min søster og jeg alt det ekstra skind lige i knolden.
"Styr nu lige din tørre hud, onkel Cecil."
Vi hjalp ham over til sengen, for han var jo krøbling.
Og jeg syntes, at han gik som en kænguru.
Du kommer ikke i helvede af at høre historien, skat.
Og vi smed ham på sengen oven på den prostituerede.
For han kunne ikke gå ned på knæ som almindelige folk.
Så ville han ligne hvalen fra Free Willy bagfra.
Vi sad i hver sin side af sengen, mens han lå oven på damen.
Vi hev i hans ankler og spredte hans ben.
Og pikken vil gå lige op i den prostituerede.
Men fordi har var retarderet, måtte vi motivere ham.
Så vi skreg: "Kænguruen efter missen, onkel Cecil!"
Når han var godt i gang, gik vi ud til bedstefar.
"Bedstefar, kænguruen er i gang med missen.
Kan vi få vores 50 cent til et spil Pac-Man nu?"
Men I skal også vide, at det ikke hjalp på min onkels anfald.
Han fik stadig to til tre anfald om ugen, og bedstefar råbte:
"For fanden da, Cecil har et anfald igen.
Nogen må stikke en ske i munden på ham.
Men ikke min gode ske, for han æder den op.
Og stil to kolde Pepsi ved hans hoved,
for når han har rystet færdig, er han tørstig."
Og jeg kan huske, at jeg tænkte:
"De slår staklen ihjel.
Så meget fisse og Pepsi er ikke godt for hans diæt."
Jeg ved ikke, hvad I troede, I kom for at se.
Han døde, da jeg var 19 år gammel.
Jeg spurgte min bror: "Hvordan vil de begrave onkel Cecil?"
"Ingen anelse."
"Nej, for hvis han ligger på ryggen, bøjer hans ben op som en bro."
Min bror sagde: "Du er så dum."
Jeg sagde: "Nu ved jeg hvordan. Indlysende!
De laver et hul i hver side af kisten,
stikker hans ben igennem og lader benene hænge ud."
Min bror sagde: "Du er bare så dum.
Sådan gør de det ikke."
"Hvad gør de så?" Han sagde: "Indlysende!
Han var krøbling. De lægger ham på siden, og putter ham i en L-formet kiste."
Men det gjorde de ikke.
De brækkede hans ben og lagde ham lige.
Det er fucked up. At man skal dø for at gå lige.
Jeg tænker tit på min onkel,
for som barn hjalp vi ham ofte med at få sex.
Jeg tænkte på ham for nylig. "Ved du hvad?
Al den fisse, vi hjalp onkel Cecil med,
og min bedstefar gav os aldrig et kondom til at sætte på ham."
Han bollede dem uden kondom.
Når han smilede, og vi troede, han var glad,
forsøgte han nok at sige: "Min pik brænder!"
Nu skal I høre en ting.
Jeg har opfostret fire børn og tre hold crack-unger,
og der er to ting, man bare ikke kan forhindre børn i.
Det er at ryge pot og være gay.
De elsker at spise cannabis.
Min 21-årige elsker at være høj.
Han er så dum, når han er høj.
Jeg kom hjem en nat kl. 2,30.
Knægten er så høj, at jeg står i døren, og han ikke ser mig.
Han står der med et kokkeforklæde og en kokkehat på.
Jeg ved ikke engang, hvor han får det skrammel fra.
Og han har en fedtet stegepande på komfuret.
Og der ligger to kyllingevinger i fedtet.
Han rører rundt i det, som laver han mad til hele familien.
Og jeg siger intet til ham,
før han begynder at flå køkkenrullen af rullen.
"Så stopper vi. Det var ikke på tilbud det der.
Det er sgu da den fine køkkenrulle."
Brawnie, I ved, ham med skovmandsskjorten?
Det viser bare, hvor utaknemmelige mine unger er.
Da jeg var barn, havde vi ikke køkkenrulle.
Når min mor stegte vores kyllingeryg og -rumpe, lagde hun det på avispapir.
Ved I, hvor ofte jeg har taget min ryg og rumpe,
og alle overskrifterne sad fast på dem?
Ni sorte dræbt i Chicago i aftes.
Sådan noget gør mig vanvittig.
Flere ting gør mig vanvittig, og bare rolig, jeg elsker jer alle.
Hvide kvinder, jeg elsker jer højt,
men I skal holde op med at gøre nigga-ting.
I skal holde op med at købe de der nigga-læber, hvide kvinder.
De er sgu for store til jeres ansigter.
Hvis I køber de nigga-læber, bør I have afrikanske kindben,
ellers går I rundt med de nigga-læber
med øjenhulerne hængende nedad og tørre øjne.
Hold op med det!
Og de klæder ikke jeres ansigt. De ligner en opsvulmet fisse.
Og desuden kan hvide mænd ikke lide, at I sutter pik med nigga-læber.
Hvide mænd kan lide noget tyndt på deres pik.
Læberne må ikke være tykkere end pikken.
Hold jer på hjemmebanen, hvide kvinder. Kunstige bryster.
Dem har I haft siden gymnasiet.
Sorte kvinder forstår sig ikke på kunstige bryster.
For dem der fikser vores hår, fikser også brysterne.
Paryk og bryster for 89 $.
Men ved I, hvad jeg elsker?
Jeg elsker, når hvide mennesker adopterer sorte børn.
Jeg synes, det er noget af det smukkeste i verden
at få den slags mangfoldighed ind i jeres hjem,
men I skal også lige vide,
at nogle sorte mennesker blive sure over at se jer med sorte børn.
Jeg plejer at sige: "Hold nu kæft. Du kender ikke ungen.
Dine egne børn er vel blevet fjernet."
Og jeg må indrømme, at jeg bliver lidt sur,
når jeg ser jer hvide kvinder på indkøb med jeres nye sorte baby,
og babyens læber er askegrå, som om den har ædt en kokainkage.
Men fordi jeg er en sort mor, ved jeg præcist, hvad jeg skal gøre.
Jeg går over til ham…
…og visker asken af ungen.
Men det fik mig faktisk til at tænke.
Hvide mennesker adopterer altid sorte børn,
men lad mig lige spørge de få hvide, der er her.
Det er ikke noget personligt, men hør her.
Har I lagt mærke til, at vi ikke render rundt med jeres børn?
Ikke fordi vi er racister eller noget.
Vi render ikke rundt med hvide børn, fordi det er for dyrt.
Vi går ikke rundt og adopterer hvide børn.
Så skal man jo til at købe fin fugtighedscreme.
Kakaosmør koster tre dollars.
Men det fedtede skidt kan man ikke smøre på en hvid unge
og sende ham ud i solen.
Han bryder jo i brand.
Så kommer du i spjældet for hadforbrydelse.
Og du ville jo bare smøre ungen lidt ind.
Men ved I hvad, sorte kvinder?
Hvis vi begyndte at adoptere flere hvide børn,
kunne vi løse et problem her i landet,
som regeringen lader, som om den ikke kan løse.
Og det er
skoleskyderier.
Styr på forbrydelserne her.
Vi skyder fra biler, men vi fucker ikke med skoler.
For man kan ikke skyde på en skole, når man har en sort mor.
Hun ville bare komme brasende og afbryde skyderiet.
En sort mor ville vade ind på skolen med sin turban på…
Ja, det er et hårsjal.
…og en crop top
og de skide joggingbukser med "Juicy" på røven.
Og de hæslige UGG-støvler på.
Mens hun skreg: "Charles Craig Junior the Third!
Jeg ved, du ikke kunne finde på at lege med mine patroner.
Tror du, patroner gror på træerne?
Din selviske lille hvide nigga.
Jeg vidste, du var ude på noget, da du gik hjemmefra den med overfrakke på.
Og jeg ved, du ikke troede, jeg læste det lortemanifest,
som du efterlod."
De skriver, hvorfor de dræber.
Men tænk lige over det.
De er altid i gang med at adoptere vores unger,
og de får sig nogle gode nogen.
Ligesom i The Blind Side.
Hvor ham den store nigga går på gaden,
og den hvide dame samler ham op og gør ham til NFL-spiller.
Jeg siger det bare, vil I ikke gerne have en Eminem?
Så må I afsted til en white trash-auktion.
Ja, det sagde jeg faktisk.
Jeg tager afsted med en hockeykølle i hånden.
Går over til en hvid knægt. "Hej, hvide nigga, kan du rappe?"
Lad mig høre dig synge "My Name Is".
Gider den virkelige Slim Shady rejse sig op?
Du kan sgu da ikke rappe. Kan du spille hockey?
Kan du køre hurtigt?
NASCAR.
Der er altid en hvid knægt, der siger: "Jeg spiller basket."
"Så sætter du dig ned."
Det har I ikke kunnet siden Larry Bird.
Larry Bird, den hvide Michael Jordan.
Kom nu, så unge er vi heller ikke.
Min ældste datter er totalt gay.
Hun ville duske alle her.
Helt ærligt, hun får så megen fisse, at vi kalder hende frøken Pac-Man.
Men jeg burde have vidst, at hun blev speciel,
den dag hendes fars kone bankede på.
Hun bankede på og sagde mit navn. "Det er mig."
"Jeg ville bare fortælle, at du har sex med min mand."
Jeg blev sur.
"Hov, dame, hvad mener du med 'din mand'?
I var vel først kærester. Så teknisk set, har du sex med min mand."
"Hvor gammel er du?" "Tretten."
"Kom med ud, så vi kan tale."
Så jeg går med, vi taler,
vi står på hjørnet, og jeg er i femte måned.
Ismanden kommer forbi, og hun spørger, om jeg vil have is.
"Ja, for fanden. Dit stedbarn sveder."
Væk med fordommene, det her er sjovt.
Så bad hun mig om at få en abort.
"For en sodavandsis?"
Hun gav en skide sodavandsis.
"Du kunne vel give mig en kasse sodavandsis?"
Rend og hop. Jeg beholdt barnet.
Og nu virker faren til at have glemt aldersforskellen.
Da vi mødtes var jeg 12, og han var 21 og gift.
Rend og hop. Det rager ikke dig.
Han plejer at sige:
"Du ved godt, jeg ikke vidste, du var så ung."
"Har du nu også hukommelsestab?
Du hentede mig sgu da efter skole.
Hvem fanden troede du, jeg var? Kantinedamen?"
Den eneste i folkeskolen, hvis kæreste har bil.
Jeg kigger på mine venner.
"Jeres kærester burde være færdige med cykler."
Min veninde siger: "Nej, ham den gamle burde være færdig med dig."
Jeg blev gravid som 13-årig og fødte som 14-årig.
En morgen kl. 4 vækker jeg min mor. "Mor, jeg har ondt i maven."
Min mor springer ud af sengen.
Hun er skidesur, det lille ben hænger som en slap pik.
Hun skriger: "Det er fandme umuligt at sove her."
Så vækker hun min søster. "Let røven, og gå ned til telefonboksen."
Vi havde ingen telefon.
"Og ring til 112, så de kan hente hende, og jeg kan sove videre."
Døm ikke min mor. Hun havde ikke lyst til at køre i bil.
Min søster går til telefonboksen, ringer, kommer tilbage.
Fem minutter senere banker det på.
"Er barnet født?" Jeg siger: "Født?"
Konen har sagt til dem, at ungen er kommet ud.
Jeg åbner døren. "Nej, jeg har bare veer." "Kan du gå til ambulancen?" "Ja."
Jeg gik ned til ambulancen. Seriøst.
Han åbnede døren, og der lå allerede en på båren.
Sagen var, at lige rundt om hjørnet var en fyr blevet stukket ned,
og så kom de lige forbi for at hente mig også.
Men jeg havde mere ondt end ham, fik jeg lov at få båren.
På vej til hospitalet fik jeg en ve.
Fyren griber min hånd og siger: "Pust."
Jeg siger: "Hvem fanden er du?"
Jeg ankommer til hospitalet og føder en pige på fire kilo.
Og for at være ærlig. Jeg ville ikke have en baby.
Jeg ville bare have en skide kålhoveddukke med en rigtig dåbsattest.
Og ham den gamle lavede en rigtig baby til mig.
To timer efter fødslen kommer sygeplejersken tilbage.
Hun siger: "Du skal give babyen mad."
Jeg siger: "Hvad?"
"Ja, med dit bryst."
Jeg er 14 år, jeg aner intet om amning.
Så jeg tager hele brystet frem og kaster det mod min datter.
Jeg er tæt på at kværke hende.
Jeg ser på sygeplejersken. "Jeg tror ikke, hun kan lide det."
Hun siger: "Hvad har du gang i? Put brystvorten i babyens mund."
"Nå, okay."
Jeg puttede brystvorten i min datters mund,
og hun bed tænderne sammen.
Jeg siger: "Det her kommer ikke til at gå."
"Hvorfor?" Jeg sagde: "Shit.
Mine bryster er mit svage punkt. Jeg bliver liderlig."
Og for det ikke skal være løgn, så sutter min datter stadig på bryster.
Amning gjorde min datter lesbisk.
Hun er så lesbisk.
Hver gang jeg ser hende, er der en ny pige.
Og jeg advarer dem: "Forsigtig. Hun tager, hvad hun vil have.
Som var du takeaway."
Min datter siger: "Mor, bland dig udenom.
Mig og min veninde køber lige ind. Vent her."
Og jeg sidder der og tænker: "Hun er bare så lesbisk.
Hvad laver de to gulvtæppeknasere mon?"
Jeg kalder dem "gulvtæppeknasere",
fordi jeg tror, at når to sorte fisser støder sammen,
lyder det, som når man træder på en pose Doritos.
Gider du sende lidt af det herover?
Sådan lyder det, når jeg har en afro dernede.
Så jeg var lidt nysgerrig og gik hen til hendes skab.
Og den dag lærte jeg, at lesbiske gemmer på det samme lort
på øverste hylde til venstre.
Og det er en pik i en æske.
Og ja, jeg fumlede lidt rundt og æsken faldt på gulvet,
og alle pikkene faldt lige ned på sugekopperne.
Lortet landede på linoleumsgulvet.
Jeg kiggede ned, og pikkene svajede fra side til side.
Som bilreklameskilte.
Ved I, hvor svært det er at trække sugekop-pikke
af et linoleumsgulv?
Man kan ikke bare hive op.
Jeg måtte trække dem hen til gulvtæppet.
Som var det lig.
Skidelesbisk.
Vi tog engang på en mor-og-datter-tur til New York.
Bare mig og hende, vi havde shoppet hele dagen.
Jeg leder efter mine nøgler i hendes taske, okay?
På bunden af hendes taske på mor-og-datter-tur
finder jeg en strap-on på et karatebælte.
"Hvorfor fanden har du den her med på mor-og-datter-tur?"
Hun siger: "Hvis jeg skulle få brug for at give noget pik."
"Men det er jo bare dig og mig.
Vil du kneppe din mor?"
Hun skræmte livet af mig. Jeg lukkede ikke et øje.
Ingen skal misbruge mig med en kold pik.
Jeg kan heller ikke lide kold mad.
Jeg elsker at mærke de varme nødder ramme mig i ryggen.
Jeg er en stor dame.
Jeg kan lide de store nødder, som man kan slå til som tennisbolde.
Når man er forældre til en gay,
skal man have de der gay-forældre-samtaler, når de springer ud.
Og det første, de siger, er: "Jeg er født gay."
"Hør her, jeg elsker dig, og jeg ved ikke, hvordan du blev gay,
men hvis du slikker fisse, som din rigtige far, så er du en helt!"
"Mor, du gør altid nar. Jeg er født gay."
"Du var altså ikke gay på scanningsbilledet."
Der er ingen billeder, hvor du gør det her. Ikke et.
Men jeg vil ikke lyve. Som gay-forælder tænker man:
"Hvordan fanden blev hun lesbisk?
Spiste jeg for meget krydret sauce?
Faldt jeg ned af trapperne?
Slikkede hun mig på vej ud?"
Den var lidt streng. I får lige et øjeblik.
Jeg har bare tænkt på det.
Men én ting skal I vide.
Jeg kan tale så meget, jeg vil, om mit gay barn,
men ingen andre må tale om mit gay barn. Hun er mit gay barn.
Tak, alle I gay mennesker.
Og nu skal jeg være skideærlig,
for da hun sprang ud, var jeg lidt flov.
Min veninde kom på besøg.
"Åh gud, Pat, er din datter gay? Du er nok flov.
Det ville jeg også være. Du er så skideflov."
Jeg sagde: "Og din datter er en skøge.
Min datter ved i det mindste, hvor hendes pik er.
På øverste hylde til venstre."
Hvis I ikke tager andet med hjem fra i aften, så husk det her:
Lær at tage alt det værste lort i dit liv og forvandle det til latter.
For hvis du kan grine ad det, har du kontrol over det.
Jeg skider på, om nogen stak sin finger i røven på dig som lille.
Hvis han stoppede ved knoen, så vandt du.
Atlanta, tusind tak. Ms. Pat takker af.
Tak.
Tekster af: Else Katrine Nielsen