Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Намираме се в склада на Северния полюс.
Тук съхраняваме коледната украса.
Има милиони лампички, коледни елхи и пингвинчета.
Тези дребосъци бяха впрегнати в шейната на дядо Коледа,
която слагахме на покрива ни в Лос Анджелис, като бях малък.
И тези бяха в дома ни, като бях дете.
Като пресъздаване на детството е.
Реших да участвам в този филм, защото ми се стори забавно.
Та колко души изобщо имат шанса да се снимат?
Ако щете вярвайте, обаче мнозина ме разубеждаваха.
Щял съм да изглеждам като някакъв откачен.
Да! Това страшно ще ви хареса!
Какво да ви кажа? По принцип много народ ме има за луд.
Не давам и пет пари.
Да идвам тук, ме прави щастлив. Водя и децата си.
СЕВЕРЕН ПОЛЮС
Всички тези неща си стоят тук години наред.
Аз съм единственият американец, вероятно и единственият човек на света,
на когото федерален съд е забранил да украсява дома си за Коледа.
Няма нужда от тези вещи, за да ми е коледно,
но фактът, че биха се опитали да ме лишат от това право в Америка...
Няма да го допусна.
Време е за коледна елха! Напред!
Дядо Коледа!
Първо ще вземем елха, после ще видим Дядо Коледа.
Давай!
Давай, хайде!
Разбрах, че най-хубавите са там долу.
Тази е нашата! Вижте, един лъч я осветява!
Вижте я!
Достатъчно кичеста ли е?
Няма да се побере в дневната. - Ще се погрижа за това.
Според мен ни трябва по-малка.
Това е нашата. - Не.
Тази е! - Но, скъпи, няма да влезе вкъщи.
Знам, но чуй сега...
Ако ме обичаш... - Не, няма.
...ще ме оставиш да взема голяма.
Никога не ме слуша.
СЕВЕРНО АЙДАХО, 2014 ГОДИНА
Тате е Рудолф.
Ще гушнеш ли Рудолф?
Обичам Коледа повече от всичко друго.
ДЖЕРЕМИ
Някои ми викат Кларк Грисуолд. Прави са.
Други - "адвокат на Коледата". И те са прави.
А за някои съм "господин Коледа".
Повечето коледни лампички вече светят. Наредени са през 15 см.
Кларк Грисуолд от "Коледна ваканция". Американска класика!
Хайде, съберете се бързо! Вижте лампичките!
Той е нещо като герой за мен.
Точно такава украса си представях - да покрива цялата къща.
Пфу.
На покрива ли е?
Джереми се захвана с коледната украса на къщата през есента на 2014 г.
Минаваха хлапета с колела и ахваха.
КРИСТИ
Октомври е, а Джереми поставя коледните светлини.
Когато започнах тази акция,
намерих машината си за захарен памук, робота Роби.
Не го бяхме пускали 30 години.
Поправих го и успях да го пусна.
Беше ми подарък от дядо ми Джак.
Това бе единственото, което ми остана от него, след като почина.
Той бе участвал в неми филми в зората на кинопроизводството.
Разказвал ми е как са се катерили по фасадите на сгради
във филма "Летящото ченге" от 1920 г.
Нещо от тези разкази покълна в мен и сега аз съм такъв артист.
Каза ми: "Хората ще виждат светлинките.
Да изкараме и робота, ще им предлагаме захарен памук по колите,
както и горещ шоколад".
Кристи предложи да се свържем с благотворителни кампании,
да поставим някъде кутия, хората да пускат пари в нея.
Пред къщата, на тротоара?
Мамо!
Създадох страница и рекламирах начинанието в социални мрежи.
След шест дена реших да хвърля едно око на страницата на събитието.
ГОСТИ - ПОКАНЕНИ
Бяха се записали 917 семейства.
Край, спри го! Не можем да поемем такъв поток!
Първата ми мисъл беше да се разраснем.
Тогава се сетих, че имам позната с камила.
Постоянно ми щукваха идеи.
Не знае кога да спре.
Хайде, давай. Небеса! Савана Клеър!
Коледни светлинки, горещ шоколад, захарен памук,
дядо Коледа, камила, хор от 35 души...
Нещото заживя свой живот.
КЪЩАТА НА КОЛЕДНИТЕ СВЕТЛИНИ 18-20 Ч., 15-22 ДЕКЕМВРИ
Имаше страшно много хора. Не бях виждала толкова накуп.
И с всяка следваща вечер ставаха все повече.
Опашката от коли се точеше с километри.
Множеството будеше у мен категоричното чувство
на постигната цел.
Осъзнах, че това е моето призвание.
Забавлявате ли се?
Да! - Именно затова го правим.
Моля за подкрепата ви за местни благотворителни акции.
Средствата са за семейства с деца, болни от рак.
Желая ви весела Коледа и ви благодаря от сърце.
Коледното ни шоу продължи осем дена и през цялото време звъняха от общината.
"Човече, здравата си го загазил! Нямаш разрешение!"
Когато падна Берлинската стена,
да не би да казваха: "Дръпнете се, не рушете.
Нужно е разрешение, това е мероприятие."?
Не казваха подобно нещо. Не беше мероприятие.
Това беше чудо, а за чудесата не се иска разрешение.
Тате, събуди се!
Ставай, тате!
Ставай.
Беше 27 декември.
Кристи ме събуди и каза: "Трябва ни по-голяма къща".
Казах си: "Догодина ще го направим още по-мащабно".
Още същия ден отидохме на оглед на къщи.
УЕСТ ХЕЙДЪН ИСТЕЙТС
РОН
Работих 30 г. в силите на реда.
Като се пенсионирах, исках да живея в тих, спокоен район.
А това е едно добре скътано съкровище.
КИМ
Малък и спокоен квартал.
Тук хората идват, за да си починат,
да живеят тихо и кротко.
ДЖЕНИФЪР
Влюбихме се в мястото и си построихме къща тук.
Харесвам дърветата, хората. Наричам Лари Стрейър "бащата на квартала".
ЛАРИ
С жена ми седим на верандата, а който мине, спира на приказки.
Хората са дружелюбни.
ДЖУЛИ, ДЖИМ
Кучетата ни свързват - почти всеки има куче и го разхожда.
Отбиваме се на гости.
Научаваме имената на кучетата, преди да научим имената на съседите.
Хората някак проявяват загриженост едни към други.
Почти като семейство сме.
Няколко от жените заговориха за женска група за игра на зарове.
Мятат зарове, редуват маси, печелят.
Големият победител понякога печели и по 60 долара.
Вече съм приятелка със съседката Джули.
Тя гледа кучето ми, като ходим до града.
Взема пощата, приема колетите.
РАЯН
Ако не съм сигурна, проверява изключила ли съм печката.
Имаме прекрасни съседи.
Човек не може и да мечтае за по-приятно обкръжение.
Попаднахме в район, наречен Уест Хейдън Истейтс.
Прекрасно място. Невероятно високи дървета.
Идеални къщи, безупречно поддържани морави.
Едно истинско бижу.
Много хубаво, много спокойно.
Място, където да отгледаш децата си.
Хубава общност, всичко е прекрасно.
Тогава видяхме къщата.
Голяма, красива, светлосиня.
Къща мечта.
Продавахме една къща, а те искаха да огледат.
КРИС, ЛАРИ
Джереми задаваше странни въпроси, неочаквани.
Питаше например колко души сме събирали тук.
Като чу, че за Суперкупата сме събирали стотина души, ококори ей такива очи.
Имаха безкрайна алея. Небеса!
Като си помисля колко народ може да побере!
Попита и за сервитута.
И какво минава зад къщата.
Въпросите му звучаха, меко казано, чудато.
Само на една пряка от границите на града - идеално!
Можеха да дойдат стотици,
а градската управа не можеше да забрани събитието.
Изключително целеустремен.
Когато разбрахме, че е адвокат, всичко ни се изясни.
То е огромно. Идеално е за място, където да организираме коледно шоу.
Влюбихме се в мястото.
Прекрасна къща за украсяване. Идеална да живеем там 20 години.
Като правена за нас!
Кристи каза: "Мисля, че искам тази къща".
А аз казах: "Аз знам, че я искам! Да им съобщим офертата си".
Кристи каза, че й се иска да изпече курабийки и да почерпи съседите.
А аз й казах: "Ама не се прави така, съседите трябва..."
Не бе съгласна. Искала да се запознае със съседите, да им изпече курабийки.
Като бях дете, живеехме в покрайнините на града, без съседи.
Бяхме лишени от такива близки отношения, а винаги съм ги искала.
Просто да сме приятелски настроени. Съседите са важно нещо.
Може да помогнат в затруднение или просто да са наоколо.
В известен смисъл е като в семейството.
Казаха ни, че има асоциация на собствениците на имоти.
Всяка такава асоциация има правилник.
Там са вписани ограничения и забрани за неща, които можеш да правиш в имота си.
ПРАВИЛА, УСЛОВИЯ И ОГРАНИЧЕНИЯ
Тези правила и ограничения оформят книга, тлъста като указател, ей толкова дебела.
Вписано е какво ли не.
Например колко животни може да имаш.
Всякакви странни неща.
Чете ли ги някой? Отделни хора ги четат, повечето - не.
Има правила, уреждащи, да речем...
Мъча се да си спомня.
За мнозина това е нещо като миниправителство.
Но хората имат избор.
Ако искаш да си купиш къща в район, където има асоциация,
от теб се очаква да следваш нейните правила.
Прочетох ги.
Помолих и двама приятели, адвокати, също да изчетат правилата.
Изводът беше, че не бихме нарушили никое от тях, ако осъществим плана си.
Исках да го обсъдя с председателя на асоциацията на собствениците.
Не за да го моля за разрешение да направим шоуто,
а за да привлека общността.
Аз съм Дженифър Скот.
През 2014 г. оглавих асоциацията на собствениците в Уест Хейдън Истейтс.
Някой ме номинира, като на майтап. Беше ми смешно.
Казах, че нямам време и че не знам какво да правя.
Не знам как стана, но ме избраха.
Не исках ангажимента.
Работа, вземане на децата, разкарване напред-назад, домашни, готвене...
Нямах време.
Обади ми се г-н Морис
и каза, че си купуват къща в нашия район.
Искаше да обсъдим коледно шоу, което подготвяше.
Той беше много симпатичен, а идеята - наистина вълнуваща.
И от семейна гледна точка.
Домашните ми щяха да искат да идем да го видим.
Коледните светлини са нещо заразително.
Осветиш ли едно място, скоро и съседите започват да слагат лампички.
Като бях малък, татко ме учеше как да слагам коледни лампички.
Хей, хей! Джереми Джейк!
Бил съм на около четири.
След две години вече сам поставях коледно осветление из цялата ни къща.
В крайна сметка се появи коледното шоу на Джереми.
Коледа, 1994 г.
Джереми организира всичко.
Джереми обичаше коледното осветление.
Искаше да прави нестандартни неща.
Имахме огромна коледна елха - 15-20 м, много висока.
ДЕКС, ПАМ
Беше тъмно като в рог, валеше.
Но той редеше лампичките чак до върха на елхата.
Джереми беше такова дете,
че все бяхме в бойна готовност. - Именно. Докъде ще стигне.
Точно така. - Нямаше край.
Косата ми побеля основно от него.
Хъмфри Богарт и Ингрид Бергман.
Но Джереми има добро сърце.
Как разбра?
Иска да дарява радост на хората.
Затова прави това коледно събитие.
За пръв път чух името Джереми Морис, когато Дженифър ми се обади.
Бях вицепрезидент на борда.
Каза ми, че я потърсил човек, който се поинтересувал
дали, ако купи имота, ще може да направи тази... това коледно шоу.
И тя поиска да свикаме борда, за да се произнесем с решение.
Отидох на срещата
и запознах останалите с молбата на г-н Морис.
Някои потърсиха във "Фейсбук" събитието от предходната година.
Видяха тълпите, шума, трафика - всичко.
Това породи много опасения.
Около пет хиляди души. Това е страшно много народ.
Това коледно шоу може би щеше да наруши някои от правилата ни.
Имаше повод за тревога.
Кварталът може би бе твърде малък за такова мероприятие.
ГРАУС МЕДОУС
Обадих се на г-н Морис да му кажа, че хората се притесняват.
Много се ядоса.
Каза, че не иска разрешението ни,
нямало аз да му казвам какво може или не, щял да го направи така или иначе.
"Адвокат съм, ако искам, ще го направя."
Почувствах се застрашена.
Нямах опит с такива неща, трябваше ми помощ.
Включих Лари.
Дълги години Лари Стрейър бе председател на асоциацията.
Познаваше правилника.
Знаеше много повече от мен.
Казах, че ще напиша писмо, ще включа правилата,
ще ги цитирам по номер.
Първата част беше много официална - правила, кодове, изисквания,
отделни раздели и т.н.
Да видим...
Включих някои коментари.
Не спестих сарказма си.
ИЗПРАЩАНЕ
Лари ни изпрати писмото си в чернова.
Получих го по имейла.
Според мен няколко неща, не че нямаха място там,
но аз познавам Лари, знам неговото чувство за хумор.
КРЕСЛЬОВЦИ
За мен бяха груби шеги.
Върнах го на Лари по имейла.
"Според мен това трябва да отпадне."
Имаше и нещо за атеизъм.
Коментарът за атеистите бе сменен с "нехристияни".
Писмото се завъртя 2-3 пъти. А г-н Морис продължаваше да ми звъни.
Много пъти подчерта фактора време,
както и това, че самият той е адвокат.
ПЕТИ ВАРИАНТ НА ПИСМОТО
За пореден път получих писмото, а още имаше какво да отпадне.
Но Дженифър ми каза, че е късно, че вече е изпратено.
Без да е готово, писмото бе изпратено. И получено.
Ще цитирам думите на едно старо ченге: "Пуснеш ли пръднята, няма връщане".
Седмици преди насроченото ни местене,
отворих пощенската кутия.
Бях получил официално писмо.
Спомням си как разкъсах плика.
Беше от асоциацията на собствениците на имоти.
Беше ужасно.
Започваше с това,
че не искали "да ни въвличат в скъпоструващи съдебни процеси".
Следваше изброяване на три правила, които бихме нарушили.
Беше ясно, че са абсурдни.
Продължаваше с изреждане на нежелани за района им елементи.
Кои бяха нежеланите елементи? Бедни хора в квартала?
После се казваше, цитирам:
"Макар колебливо, ще посоча и факта, че някои от обитателите на квартала
са нехристияни, хора с различна вяра,
и не ни се мисли какви проблеми би навлякло това".
Бях смаян.
Бях кълбо от емоции. Не можех да повярвам.
Защо казваха тези неща?
Та това е бордът на асоциацията!
Би трябвало да се интересуват от боклука по улиците, не от религията ми.
Писмото беше най-големият ни повод за тревога.
Това беше верска дискриминация.
Не желаят да изразяваш вярата си.
Трябва да отвърнем на удара.
Отидох в групата за изучаване на Библията, водена от приятеля ми Дон Брадуей.
Запознах се с Джереми на родолюбиви събития, в които участвах.
ДОН
Харесах страстта му към нещата, в които вярва.
Понякога става малко дразнещ с тази си страст,
но предпочитам такъв човек, пред скуката на някой вял тип.
Наричаме Айдахо "Свободна Америка".
Харесва ни, че тук няма прекомерно затегнато управление.
Искаме да имаме оръжие, свободи,
да избираме къде да коленичим.
Това го имаме тук.
Джереми ми каза за писмото от асоциацията.
Как се вбесих!
Като говорим за дразнители... Такива неща побъркват хората.
Има хора, които биват избирани в бордове на асоциации, защото обичат да командват.
Чувстват се овластени.
Все едно имат значка и това ги прави неспокойни -
трябва да я използват!
Дон Брадуей се изрази така: "Повали ги в калта".
Постъпката им беше абсолютно нередна.
Размажи асоциацията, разбий я.
ДЖЕНИФЪР СКОТ
Ало?
Здравей.
Да?
Джереми се обажда.
Какво каза на борда на асоциацията за писмото?
За писмото ли?
Каза ли им, че е дискриминиращо?
Че езикът му е дискриминиращ? - Да.
Добре. - Казах им.
Все се измъкват безнаказано, цитирайки християнски ценности.
Нямах представа, че записва разговорите ни.
Нарушили сте закона.
Като спомена адвокати, мисля го.
Те не си поплюват. И са готови за действия.
Каза, че има екип адвокати, който ще ни съсипе.
Бях ужасена.
Възрастните ми съседи не могат да си позволят процес.
Аз - също. Страхувах се за семейството си.
Исках да дойда в общността, а ето какво ме сполетя.
Беше бесен.
Викаше по телефона.
Говорим за 40-60 хил. долара, които ще изгубите.
Може обаче да не се стигне дотам.
Ето на какво ще настоявам...
И не е обект на преговори.
Усетих се под сериозен натиск.
Чувствах се отговорна за всички собственици.
Беше трудно. Беше ми много трудно да се справя.
Ето какво предлагам и няма да повторя.
Има вариант за т.нар. деанексация.
На практика ще напусна асоциацията. - Добре.
Това ще означава, че къщата вече няма да е част от асоциацията.
Той излагаше искания.
Нито намек за компромис.
Или ще е както го иска, или няма да е.
Вторият вариант е да подпиша договор с вас,
че докато живея там, няма да се променят правила,
а ако се случи, виновникът се оттегля.
Това са моите условия. Очаквам реакцията ви. Дочуване.
Имаше много обаждания, понякога - няколко пъти на ден.
ДЖЕРЕМИ МОРИС
Боях се да му вдигна.
Чувствах се тормозена.
Побъркваше я.
Виждах как се срива.
Затвори се, не беше толкова дружелюбна, не общуваше като преди.
Бях изтощена и доста напрегната.
Каза, че е пред нервен срив.
Последният ми разговор с г-н Морис беше около вечеря.
Ало? - В неудобен момент ли звъня?
Точно приготвям вечеря. Мога да отделя няколко минути.
Добре.
И говори около 20-30 минути.
Каза, че ако не изпълним исканията му, ще ни съди и ще е безмилостен.
Стресът от...
Извинете.
Съжалявам.
Там ли сте още? - Да.
Хайде, не се разстройвайте.
Не съм против вас. Няма нужда да плачете повече.
Няма да ви преследвам.
Щом нямате нищо общо с писмото...
Притеснявам се за общността ни.
Съдбата й е в моите ръце.
Разстроих се, докато разговаряхме.
Усещах се под сериозен натиск,
че това засяга семейството и общността.
Съпругът ми ме видя и разбра, че съм се предала.
Ще махна този телефон. Този човек започва да ме вбесява.
Трябва да затворя, мъжът ми се ядосва.
Мъжът ми дойде до слушалката и каза:
"Повече няма да звъните на жена ми. Край.
Затворете. Това е тормоз, който спира тук и сега".
Ако г-жа Скот не може да го понесе... Който се бои от мечки, не ходи в гората.
Щом си председател на асоциацията, имаш отговорности.
Трябва да си готов да се справиш с проблем, който сам си създал.
Три дена се опитвах да се свържа по телефона и със съобщения. Без успех.
Обадих се на Рон, казах му, че напускам поста.
Разбраха ме, оставиха ме да се оттегля.
МАРТ 2015 ГОДИНА
Въпреки нещата, които бяха написали за вярата ни,
решихме да се заселим там,
да сме любезни и да оставим това в миналото.
Подписахме сделката за къщата и се нанесохме.
Пълна тишина.
Никакво общуване. Нищо.
Сякаш нищо не се е случило.
Това означава и да не се виждаш с никого.
И никой не ти идва на гости.
Вероятността да има съдебен процес ме тормозеше.
Убиваше желанието ми да се срещна с новите съседи.
Първия път го видях, като отивах за пощата.
Той беше в двора си.
Попита ме искам ли да помогна за коледното шоу.
Казах, че не.
А той веднага отговори:
"Адвокат съм, във Вирджиния има 17 колеги, които казват, че можем да ви съдим".
Идеален подход за намиране на нови приятели, а?
Нанасяш се и заплашваш съседите със съд.
Май повече не съм говорил с него.
Никога не съм го виждала.
Чух, че бил адвокат.
Каза го на всички. Многократно.
Обадих се на колегията в Айдахо.
Поисках да направя проверка дали едно лице е адвокат.
На линията беше една дама. Попита ме за името на лицето.
"Джереми Морис", казах.
И тя потвърди: "Да, адвокат е".
Знаеше, без да се налага да проверява.
Това е показно на коледното осветление.
Като коледна Страна на чудесата.
Вижте това.
Тук има още.
И повече - в кухнята.
Да. Пълно е с лампички. Лудница!
Започнах да търся информация за него.
Попаднах на няколко статии, в които го споменаваха.
В даден момент е бил активен
в някаква псевдополитическа групировка.
Това привлече вниманието ми. Чудех се какво цели.
В стаичката ми над гаража има малко прозорче.
Само от него имам видимост към имота на Морис.
Отидох да погледна, да видя какво става.
Видях, че е започнал да поставя лампички на покрива.
Беше още септември.
Казах си: "Явно ще действа по плана си".
Сериозно осветление става.
Да. Ще изглежда чудесно.
Всички видяха какво става.
Взе се решение, щом обитателите наоколо не желаят такова нещо,
да се консултираме с адвокат, да го наемем.
На 27.10. получих писмо.
Беше почти толкова потресаващо, колкото първото от съседската асоциация.
Още едно нещо, което да ни отдалечи от общността.
"Заставаме зад решението си, че събитието ви не е позволено в района.
Камилата Доли не е обичайно домашно животно.
Освен това мероприятието ви ще е обидно за някои хора."
Писмото съдържаше заплаха със съд за семейството ми,
ако в 10-дневен срок не махнем коледното осветление.
Десет дена.
Никой не се обади, не дойде да поговорим.
Просто - фрас! - адвокат.
Оказахме се в положение да не знаем какво да правим.
На другата вечер седях на бюрото в кабинета си.
Беше късно, Кристи вече спеше.
Бях включил в режим воюване.
Фронтовите линии бяха разчертани.
Почувствах се под обсада, всички съседи бяха срещу мен.
И изведнъж ми светна!
Ами да!
Спомних си история за американски генерал,
участвал в Арденската офанзива.
Германците са обкръжили американците,
положението изглежда безнадеждно.
Тогава американският генерал получава писмо от немската армия
с искане да се предаде.
Той отговаря с една дума.
Същото направих и аз.
Наведох се над клавиатурата
и написах една дума.
ЯДЕЦ
"Ядец."
ПЕЧАТ
"Ядец."
Знаех какво намеква.
Стори ми се доста глупашко. Всичко това, което правеше...
Беше възрастен човек, а се държеше детински.
ДО АСОЦИАЦИЯТА НА УЕСТ ХЕЙДЪН ИСТЕЙТС: ЯДЕЦ!
Направих го с такъв кеф!
Кристи все ми повтаря, че хората ме смятат за луд.
Ами това е страхотно!
Нека ме мислят за луд! Ако вярват, че съм луд, не знаят какво ще предприема.
Това ме устройва.
"Този е непредсказуем. Какво ли ще направи?"
Тормози хората в квартала, това прави.
Вместо да се помъчи да разреши проблема,
той парадира, че прави каквото поиска.
Това е отзвук от детството му.
Като беше малък, бе подложен на тормоз.
Децата му се присмиваха.
Дразнеха го.
Да си адвокат, е начин да се бориш с подигравките
в света на възрастните.
Да стана адвокат, значеше да получа сила.
Добре.
Асоциацията хвърли камък. Заплахата за процес бе именно това.
А аз какво?
Извадих водородна бомба и я хвърлих в лицата им.
Тази бомба бяха международните медии.
Съседска асоциация заплашва с процес.
Ще последват законови стъпки.
Какво ставаше?
Ей Би Си, Ен Би Си, Си Би Ес, Ем Ес Ен Би Си, "Фокс Нюз"...
Историята на Морис се разчу.
Това беше шок за тихата ни, задрямала кротка общност.
Имам свобода на събиранията, на вероизповеданието.
Имаше множество микрофони,
пред които споделих нещата, които асоциацията бе предприела срещу нас.
Да видим малката си общност в национален ефир, а после - и в световен,
беше и унизително, и неудобно.
Чудех се хората наистина ли ще повярват,
че го дискриминираме на религиозна основа.
Намесиха се медиите, след което "Фейсбук" просто гръмна.
ПРОТИВНО ПОВЕДЕНИЕ НА ГНУСНИ ХОРА
Хората бързо си създаваха мнение, наричаха ни "сатани", антихристияни...
"Членовете на тази асоциация явно са следовници на Сатаната.
Сами сте си виновни."
"Трябва доста да ме насилят да купя имот там,
за да слушам после егоистични отрепки да ми казват какво да не правя в него."
Идиотщина.
По онова време следях страницата му във "Фейсбук".
Следях какво планира. Човек трябва да познава врага.
"Лигльовци, антихристияни, мекушави либерали."
Притеснявах се сериозно.
СВОБОДА НА РЕЛИГИЯТА В АМЕРИКА СМЕ!
Той умееше да манипулира общественото мнение, да убеди хората,
че сме антихристияни.
ЗЛОТО
Пълно е със злобари и завистници.
Зелени люспести твари, които понякога изпълзяват по Коледа.
Изкарваше го така, сякаш в квартала бяхме атеисти и злобари.
Пълни глупости.
Слагаме коледни лампички. Много хора го правят.
ДЖЕРЕМИ
Обичаме Коледа.
Вярващи сме, обичаме да празнуваме Рождество Христово.
Благодарим Ти за духа, който ни дари чрез Своя Син. Амин.
Съпругът на председателката ни е пастор.
Почти всички съседи са християни. Ходят на служба всяка неделя.
Това прави обвинението му, че е на верска основа, просто балон.
Зам.-председателят на асоциацията на Уест Хейдън Истейтс
отказа да говорим пред камера.
Развява адвокатска карта и никой не желае да разговаря.
Чувствам се като пазителя на Коледата, готов на всичко, само и само да я спаси.
Исках да стана човекът, спасил Коледа.
Начинът, по който той искаше да бъде представен, е...
Търся думата... Не като "мъченик", но...
Сравнява се с Мойсей.
СПОКАН, ВАШИНГТОН
Казвам се Шон Вестал, водя рубрика в "Споуксман Ривю".
Пиша по политически, културни и социални въпроси,
засягащи Спокан и Северно Айдахо.
Когато историята на Морис...
ШОН
…влезе в новините на "Фокс Нюз"
като "войната за Коледа",
аз се заинтригувах силно.
Войната за Коледа беше раздута история.
В "Кор Дален Прес" излезе статия,
в която Морис разказваше каква е стратегията му за медиите.
Заявяваше, че щом е влязъл в конфликт със съседите,
веднага е задействал първата фаза на тактиката с медиите
и се е свързал с "Фокс".
Морис е твърд.
Казва, че ще иде в затвора, но няма да допусне да махнат лампичките.
Явно жадуваше за внимание и го търсеше,
искаше да се превърне в герой в нещо като битка на културите.
Да превръща Коледата в нещо като културен фронт...
Струваше ми се вредно да участвам
в такива изсмукани от пръстите истории за случващото се в обществото.
Обадих се на г-н Морис.
Разбрах недвусмислената му заплаха да ме съди
и предупреждението да не го обрисувам неправдоподобно.
Написах каквото написах.
Отбелязах, че за мен всичко това цели привличане на внимание,
а не постигане на цел.
Съседската разпра надхвърли границите на квартала.
От групировка "Три процента" предложиха на Морис въоръжена охрана.
Ще поставя охрана. - Не, няма...
Появиха се "Три процента".
Това е ултрадясна групировка.
Появиха се, "за да го пазят от съседите атеисти".
Нарушение на Първата поправка.
Нещо повече - на федерален закон!
Притичваха из квартала, препасали оръжие на кръста.
"Три процента" бяха замесени в различни антиправителствени сблъсъци.
Обсадата при Бънди.
Назад!
Бънди и подкрепящите го - във въоръжен сблъсък с федералните.
От "Три процента" се появяват въоръжени и се пишат защитници.
Но са твърде консервативни, ултрадесни са.
Чувствах се много притеснена от тези оръжия.
Боях се да не се разрази престрелка,
да не загърмят калашници, както често даваха по новините.
Не се стряскам лесно.
Ако трябва да участвам в тази работа, ела ме спри.
Не ми се нравеше да обикалят с оръжия.
Може да влязат в имота ми, да направят нещо.
Ще им изляза насреща.
Бях готов.
Кристи беше сърдита.
Пред дома ни - пълно с новинари, валят заплахи за процес,
аз бях готов да воювам, появи се и паравоенна групировка...
Дойдоха онези от "Три процента".
Аз бях вкъщи с дъщеря ми,
а отвън един от тях крещеше, докато вървеше по алеята ми.
На обществено място съм, кротко!
Успокой се! - Заплашваш ни.
Имам право да съм тук. - Вие се успокойте.
Не съм в имота ви.
Не сте спокоен. - Не ми дреме, че не съм.
Беше съсед, когото не познавах.
Лари Бърд.
Говореше за оръжие в квартала. Щели да се разправят с него.
Тормозите мъжа ми.
Тормозели сме го!
Заплашихте го. - И ти ли си от същата адвокатска шайка?
Скъпа, недей. - Заплашихте го!
С нищо не съм го заплашил. - Казахте, че ще се справите с него.
"Три процента" няма да те опазят.
Въоръжен съм. И други от квартала имат оръжия."
Казахте, че имате начини да се справите с него.
Може да имам предвид прегръдка!
Така ще се погрижа за него, а вие продължавайте да снимате.
Типичната идиотщина. Трябва да си тръгнете.
Вече разполагах със сериозна заплаха за убийство, отправена ми от съсед.
Не съм склонен към насилие, но трябва да се защитавам.
Реших да си купя пистолет.
Човекът казва, че иска да убие Джереми. Приемам го дословно.
Винаги си нося пистолета.
Решихме да се срещнем с Джереми, за да си поговорим сериозно.
Трябва ли да настоява?
Срещнахме се тайно в къщата.
Имаше униформен полицай
и хора с опит в обезопасяването на големи събития.
Участъкът зад къщата ви е открит.
Казах, че идеята не ми се струва разумна.
И другите бяха на това мнение.
Откъде да знаем колко луд е въпросният съсед!
Не исках да стрелят по приятел.
Или по-лошо - да открият стрелба в къщата и да пострадат Кристи и децата.
Чувствах се притеснена.
Може би трябваше да се откажем.
"Не мога, съжалявам."
Кристи каза, че не можем да продължаваме така.
Как ще защитават 60 деца?
На практика съседите ми са терористи. Домашни терористи, които заплашват хората.
Всяват страх.
Какво ще направят?
Реших да не допускам терорът да победи.
Не може да го направиш.
В този момент реших, че ще продължа с шоуто.
Джереми каза, че никога не е бил по-убеден,
че трябва да направи нещо, отколкото за това коледно шоу.
"Не е просто шоу."
Каза, че дори да звучи глупаво, не е само в светлинките, а е нещо повече,
чувства вътрешна убеденост, че трябва да го направи.
И тогава аз...
Реших да си тръгна.
С дъщеря ми отидохме у родителите ми във Вирджиния.
Останах сам в къщата.
Не знаех дали някой няма да предприеме нещо срещу мен.
Не знаех какво ще става, бях много напрегната.
Чудех се как е Джереми.
Ето ме на покрива, действам.
Може би не бива да съм тук вечер.
Много се притеснявах.
Постоянно се питах как ще се развие всичко това,
вече прераснало в конфликт.
Вероятно стотици хиляди души щяха да се стичат към тихия ни квартал.
Мнозина се тревожеха.
Кои са тези хора?
Ами ако целите им са други?
Здравей, Доли. Радвам се да те видя!
Много от местните не си заключват вратите.
Това е от тези места, където си уединен и в безопасност.
Медиите бяха раздухали историята
и имаше много хора, които искаха да пратят асоциацията по дяволите.
Едно от най-стряскащите неща бе,
че откриването на събитието наближаваше, а аз не бях наясно
как хиляди хора ще се придвижат дотук.
Обади ми се Джереми.
Беше намерил някъде номера ни.
Беше малко пренавит.
Искаше да му помогна.
БЛЕЙН
"Правим коледно шоу, имаме нужда от транспорт за хората."
"Няма проблем, ще помогна."
Осигуриха автобуси. Но ми трябваше и Дядо Коледа.
Дядо Коледа. Първи дубъл.
Обмислях пенсиониране.
КОЙ ИСКА ДЯДО КОЛЕДА? ИМАМ ДЯДО!
Но тогава ми се обади Джереми.
Попита на разположение ли съм.
ДЯДО КОЛЕДА
Каза, че събира пари за борба с рака.
Реших да приема.
Като отидох, той включи светлинките.
Две, едно.
Както направи Кларк Грисуолд!
ВЕСЕЛА КОЛЕДА КАКАО И ЗАХАРЕН ПАМУК БЕЗПЛАТНО!
Леле майко. Луда работа.
Да видиш ти какво е осветление.
Весела Коледа!
Имаше много хора. Наистина много.
Идваха хора от Вашингтон. - От Канада.
От Канада.
Автобусите бяха празнични.
Качете се на празничния автобус.
Потегляме, народе.
Целта беше да се забавляваме.
А това не е лесна задача, когато крия от хората,
че домът ми не е сигурно място.
Харесва ни. Прекрасно е.
Благодаря ви! - Да, чудесно е.
Страхотно събитие за общността. - За години напред.
Наехме въоръжени бивши полицаи, както и действащи такива.
Имаше много въоръжени хора.
Бяха там, за да защитават другите -
дошлите да се насладят мирно на празненство за Коледа.
Благодаря.
Не вярвах на очите си.
Чувствах се много притеснена,
като виждах толкова много хора, събрани до дома ми.
Тази многобройна тълпа, събрана на едно място,
добавете и автобусите, които обикаляха из квартала...
Вдигаше се много шум.
Коли, паркирани къде ли не.
Наблъскани една до друга.
Едва се промушвахме между колите.
Милиони коли.
Най-натоварената вечер от събитието.
Задава се една кола.
Излезе и тръгна по улицата.
В този момент нямаше трафик и той снимаше това.
Пустош. Няма никой.
КРИСТИ МОРИС: ИМАМЕ ПРОБЛЕМ
Получих съобщение от Кристи, че има проблем.
Това беше първият признак, че нещо не е наред.
ЕДВА НЕ СЕ НАЛОЖИ ДА НАБИЯ СЪСЕДА
Някой бе писал във "Фейсбук",
че възрастната му майка е била обект на ужасно отношение от страна на съседите
до такава степен, че едва се въздържал да не им посегне.
Струвало му доста да се сдържи.
Съседите бяха излезли по улиците, бяха дошли до имота ми
и стояха там, насред улицата, за да тормозят хората.
Удряли са коли.
Заплашвали са хора.
Казвали им да се разкарат от района.
Ясно бе, че съседите са готови на всичко, за да прекратят коледното шоу,
което носи радост на хиляди хора!
Не разбирам защо хората се държат така,
като знаят, че един ден ще отговарят за глупостите, които са свършили.
Аз не бих дръзнал да разсърдя Господ.
Никой няма да ме спре да правя това, което смятам за своя мисия -
да раздавам наоколо радостта на коледния дух.
Следващото шоу щеше да е още по-мащабно.
И ще става по-грандиозно с всяка следваща година.
Защото съседите ми са кисели, нервни старчоци, които го заслужават.
СВЕТЕЩА КОЛЕДНА КЪЩА
Вече имам толкова лампички, че няма начин да ги поставя всичките.
Имаше голям кран с дълго рамо, с който да слага лампички по дърветата.
Горе стоеше човек, а вятърът брулеше с 50 км/ч.
И поставяше лампички на дърво, докато платформата се люлееше ей така.
Всички искаха да му помагат.
Беше кран, да. - И кош за оператора.
Добре е така.
През 2016 година...
Не си спомням месеца.
Започна пропагандата.
Пропагандата.
Той публикуваше из социалните мрежи, канейки всички наред
да посетят светлинното му шоу или коледното му шоу.
Изпитах истински ужас.
Мислех си: "Пак се започва. Какво ли ни чака този път?".
Все едно че сме в порочен кръг от неспираща лудост,
и не знаем как да излезем.
Няколко съседи умишлено заминаваха, за да избегнат всичко това.
Да! Това е много добро.
Чистех леда от алеята,
когато дойде негов охранител и каза,
че съм разчистил много добре.
Отговорих, че ми се ще да можех да разчистя и пътя в двете посоки.
А онзи: "Я стига! Човекът има разрешение". Отговорих му: "Има, друг път!".
А онзи настоява, че имал разрешение от Хейдън.
Казах му, че не е вярно, че дори не сме под юрисдикцията на град Хейдън.
А той ми отговори, че бил от шерифството
и ако не престана, ще издадат ограничителна заповед.
Някакъв съсед ме попита кой съм, дали съм от шоуто.
Реши, че съм отговорил, че съм от полицията.
Заплаши ме.
Каза: "Хайде, да ви видя". Много агресивен, едър мъж.
Обадих се в шерифството, че човек, представящ се за техен, ме заплашва.
21.
23, 24. Тръгвам.
Постъпи обаждане във връзка с конфликта с Морис във Фърндейл.
ШЕРИФ НА ОКРЪГ КУТНИ
Сигналът бе за заплаха от някоя от страните.
ПОМОЩНИК-ШЕРИФ БРОЙШ
Някой уж бил казал, че ще убие някого.
Приближавайки мястото, къщата се виждаше от много далече.
Всичко беше в светлини.
По алеята към дома му беше пълно с коли.
Имаше и по пътищата наоколо, на няколкостотин метра.
Двама души, гневни, си крещяха.
Разговаряха с мен,
после отидоха да говорят с Джереми и помагачите му.
Полицаят каза, че знае за напрежението в квартала и за заплахите.
И трябвало да говори с нас, за да попълни рапорт.
Обвиненията за заплаха с убийство бяха безпочвени.
Нищо не сочеше, че е имало такива заплахи. Мога да връча призовка на камилата.
Натрупаха се много лъжи, преувеличения, измами...
Затова реших да заснема какво точно се случва.
Тази жена не може да мине, защото има два автобуса.
Опасявахме се точно от тези задръствания.
Човек от охраната ми дойде и каза,
че има някаква подозрителна жена,
която се мотае напред-назад, може да е намислила нещо.
Сетих се, че е съседката.
Тя записваше видеоклипове и снимаше наоколо.
Както си карах по пътя,
видях един човек да издухва снега от алеята си.
В съседния двор една жена записваше клип.
Усетих, че става нещо.
Мъжът гледаше към автобуса. Надявах се да не направи нещо откачено.
Бях напрегнат, намалих скоростта и се вгледах в него.
А той се метна, просна се назад. "Олеле, замалко да ме прегазят."
Вече има човек от полицията.
Казах, че не знам какво ги прихваща съседите, но инсценират инцидент,
за да заявят, че едва ли не прегазваме хората.
Нямаше инцидент.
Никой не знаеше нищо за мним, инсцениран инцидент.
Абсурдно е. - Така е.
Съседите заплашват хората,
мятат не само снежни топки, но и обиди, блъскат коли,
инсценират фалшиви инциденти със снегорини.
Отидоха твърде далеч.
Имаше риск за сигурността. Нещо трябваше да се направи.
Останах си у дома
и в рамките на нощта и деня, и на следващата нощ и ден,
в течение на четири дена подред съставих най-добрия си съдебен случай.
Ще ги съдя, докато свят светува.
Морис поде законова битка
срещу асоциацията на собствениците за коледната си украса.
Видях го по новините.
След месец ще знаем кога ще е делото.
Искът на Морисън е за 250 000 долара за морални щети.
В квартала всички недоумяваха нима наистина се случва това.
Ако ще ни съди, защо не го направи преди три години?
От деня, в който се нанесох,
съзнавайки, че има вероятност да се съдим,
аз седях до прозореца
и постоянно наблюдавах нарушения на правилата.
Имах камера, записах всичко.
Не може да имаш повече от две кучета.
Но виждах съседи да разхождат по три.
Не разхождаха чужди кучета, бяха си техните.
ЗАПОДОЗРЯН 3: ПУХЧО
Беше възмутително.
Строяха къща в съседство.
8,43 Ч. НАДНОРМЕН ШУМ
Джереми обикаляше и заснемаше нарушения.
Дали ги има, или не, не знам.
Така.
Алеята може да е само бетонирана.
Но някой бе решил да си я асфалтира.
Ето кои правила са нарушени. Правило, правило...
Съседите повсеместно нарушаваха правила.
Доказателствата валяха едно след друго.
Мислех си: "Олеле, ужасно е".
Някой си сложил знаменце с лале,
друг - със снимка на два снежни човека...
Той снимаше и тях.
Заявяват, че не може да има нищо на алеята.
Но на алеята на членка на борда е монтирана постоянна врата.
ГОЛЯМА КОНСТРУКЦИЯ С МРЕЖА
На мен ми е все тая, но щом ще ме атакуваш,
провери изряден ли си ти самият!
Не мятай камъни, ако живееш в стъклена къща.
Аз съм адвокатът,
представляващ асоциацията...
ПИТЪР
...по делото, заведено от Джереми Морис.
Мисля, че е натопил асоциацията.
Личното ми мнение е, че е поставял хората в такова положение,
че да може да използва думите им -
било то на запис, в имейл или на среща,
за да го изкара дискриминация по верски признак.
Става ясно от записи,
на които чуваш как поставя в устата на хората думи, които го устройват.
Спомням си обажданията на г-н Морис.
Възползва се от любезността ми,
от факта, че исках да изразя симпатия; той използва всичко това.
Използва всичко това докрай.
Всичко поставяше под тази призма.
Всяко действие на почти всеки човек
може да бъде представено като дискриминация.
АПЕЛАТИВЕН СЪД НА САЩ "ПИТЪР СМИТ IV"
Случаят може да превърне Закона за справедливо решаване на жилищния въпрос
в оръжие срещу хора, несъгласни с това, което някой прави.
Може да го свържат, макар частично, и с религията.
Той е обмислил до последния детайл какво и как прави.
Това е запис на показанията на Дженифър Скот
по делото "Морис срещу Уест Хейдън Истейтс".
Ще ви зададем въпроси, на които ще отговорите под клетва.
Разбирате ли това? - Да.
Морис бе този, който снемаше показанията.
Искаше да ми зададе въпросите лице в лице, за да ме притесни.
Сърцето ми биеше като лудо,
докато седях там.
Имам право да получа изчерпателни отговори.
Разбирате ли това?
Да.
През 2015 г. сте били председател на асоциацията, нали?
Да.
Доставяше ми огромна радост да снемам показанията й и да я разпитвам.
Намирате ли писмото за дискриминационно?
Не.
Аз съм хиляди пъти по-умен от тях.
Мога да заложа и щракна капан, когато си искам.
Казали ли сте на борда, че езикът му е дискриминиращ?
Не. - Добре.
Разбрах накъде бие.
Задаваше ми въпроси,
за които беше планирал да отговоря положително.
Ще перифразирам.
Казахте ли на борда, че писмото е дискриминиращо?
Не съм.
Реших, че няма да му сътруднича.
Има ли хора, жители на Уест Хейдън Истейтс,
които имат проблем с дадена вяра?
Аз поне не знам за такива.
Не получил каквото иска, продължи да ми поставя стръв след стръв.
Очакваше от мен да съм кукла на конци.
Но когато си в съда, трябва да говориш истината.
Не мисля, че някой, когато и да е и по какъвто и да е повод, умишлено...
Не това попитах.
Показанията се проточваха и той се ядосваше все повече.
Моля да отговорите на въпроса ми, не на това, на което ви се иска.
Ще се наложи да перифразирате.
Не разбирам какво ме питате. - Питам дали...
Възражение. Спекулация.
Бих искал да довърша въпроса.
Известно ли ви е някой в квартала да е организирал многолюдни събирания?
Многолюдни събирания? Не, само вие.
Съчувствате ли на сем. Морис за начина, по който се отнасят с него?
Според мен до голяма степен е предизвикано от вас.
Все едно бях дете на площадката и не се давах да ме бият.
Почувствах се добре.
"Престани да ми казваш какво да говоря, стига манипулации,
спри да изкривяваш думите ми и да ги изкарваш ужасни. Престани."
Олекна ми.
Нямам други въпроси.
ОКТОМВРИ 2018 ГОДИНА
Да се явявам във федерален съд със съседи, за мен бе немислимо.
Беше много неприятно и напрегнато.
Имаше три реда, заети от съседи.
Искахме да се разбере истината.
Името ни беше... - Окаляно.
Години наред бе валяно в калта.
За нас залогът беше много голям.
Надявахме се заседателите да разберат
кое от всичко бяха пълни глупости и измислици.
Морис трябваше да докаже,
че са го дискриминирали на религиозна основа.
Дискриминацията невинаги е очевидна, може да е маскирана зад други действия.
Оттам и трудността - да се ориентираш сред купищата факти.
В случая беше истински хаос.
Донякъде и съвсем умишлено създаден хаос.
Няма две гледни точки.
Може да има две становища само ако има и лъжа.
Слава богу, записвам разговори.
Тя ми каза: "Не го искаме тук и толкова".
Не искат вашите вярвания да бъдат налагани на други в квартала.
Защо не ни оставите на мира?
Казах ви, че сте много агресивен.
Подозирах, че записва всички, всеки разговор с някого.
Нали е адвокат.
Не знаех законно ли е.
Помня, че първо се сепнах: "Боже, какво съм казала?".
Защо ме преследват?
Защото някой в тази асоциация не обича Коледа.
Чуваш тези думи от устата им и ти става болно.
Казваш си: "Мамка му, има да обяснявам".
Особено при записите. Откъслечни са - тук фраза, там друга.
Трудно е да отсееш истината.
Много точно казано.
А защо? - Заради...
Защото е християнски празник. Бум!
С всяко следващо тяхно действие се потвърждаваше
чрез записите, които направих,
че мотивът никога не е бил нарушаване на правила.
На прицел е било семейството ми.
Здравей, Дженифър. Ти каза ли им, че е дискриминиращо?
Че езикът му е дискриминиращ?
Да. - Добре.
Да, казах.
Къде са нейните записи?
Няма записи.
Знаете ли кой има записи? Аз!
Точно така, г-жо Скот, аз имам записи.
И нека ви кажа нещо.
Хванахме ви, че лъжете в показанията.
Защото не знаехте,
че тайно съм записал как признавате,
че съседската ви асоциация се е държала дискриминиращо
и че сте им го казали.
Докато траеше процеса, бях тревожна.
Не спях. По цели нощи не можех да мигна от безпокойство.
Виждах как се измъчва Джули.
Беше много разстроена.
Което на свой ред тормозеше мен.
А причината бе процеса, явно.
И ти имаше безсънни нощи.
Да, и на мен ми се случваше.
Понякога се будех нощем и ме обземаше гняв какви ги върши той.
Не можех да спя.
Четирима свидетели - майки -
заявиха в съда, че коледното ми шоу е било обида за тях.
Чух мъж да вика обиди по наш адрес.
Да съм преместела шибаната кола. - Обиждаше.
Приближи колата и я изрита отстрани.
Каза им да се успокоят.
Не сте добре дошли в квартала.
На четвъртия ден от процеса, докато Скот даваше показания,
тя каза: "Г-н Морис каза, че е било призвание".
Погледнах към Кристи и казах: "Бинго. Спечелихме".
Бяхме признати за виновни.
Реакцията беше, струва ми се, на неверие.
Сякаш топ ме удари в стомаха.
Бях шокирана.
Виж заглавието.
Заседателите бяха решили единодушно,
че асоциацията е дискриминирала сем. Морис на религиозна основа,
и бяха отсъдили компенсация от 75 000 долара.
Това е сериозна сума,
особено за възрастни пенсионери с фиксирани приходи.
Много пари са.
Какво искате да ви донесе Дядо Коледа?
Сто градински джуджета.
Сто градински джуджета ли? - Да!
Джереми дойде, прегърна ме и каза: "Спечелихме".
Отдъхнахме си.
Кой иска всеки ден в годината да е Коледа?
Аз! - Аз!
Щастлив край на една приказка.
Целта не беше да спечелим парите.
Въпросът беше принципен.
В Америка обичаме свободата - да правим каквото искаме,
да говорим и вярваме каквото искаме.
Аз скачам!
Ако не защитим ценностите си,
когато, като семейство, сме в позиция да го направим,
кой би ги защитил?
Ето го Андрю Рей.
Това стана по-важно за мен от вложените пари и време.
Изгубих някои познанства.
Нямах достатъчно време за жена си и децата си.
Струваше ли си всичко това?
Да.
Хайде да обядваме. - Дайте ръце.
Андрю.
Хванете се за ръце. Благодарим Ти за храната, Боже.
Благослови ни. Благодарим Ти за този прекрасен ден. Приеми молитвите ни. Амин.
Хайде, на манджата!
Семейството ми беше реабилитирано. Това отне доста време.
Най-накрая извоювах справедливост.
АПРИЛ 2019 ГОДИНА
Бях в бакалията, когато телефонът ми звънна.
Съдията беше отхвърлил решението на заседателите.
Морис беше признат за виновен.
Боже!
Още пазя гласовата поща от обаждането.
Ще я пазя вечно.
На предната врата се чука и ето ти ги Ким и Дженифър.
И двете бяха направо грейнали.
Втурнах се към хладилника в гаража и грабнах бутилка шампанско розе.
Пред нас се заредиха съседки,
носеха бутилки с шампанско.
ЕВЕЛИН
Казаха: "Спечелихме".
Танцувахме на улицата, вдигнали бутилките.
Трябваше ни повече шампанско, не едно.
Няма нужда да го споменаваш. Снимат ни. - Знам.
А той: "Искам да го излея на моравата му!".
Федералният съдия отхвърли присъдата
и отсъди моето семейство да плати 112 000 долара за съдебните им разноски.
Корумпиран съдия, нали?
"Записите, направени от г-н Морис
при общуването му с други собственици в Уест Хейдън Истейтс,
показват, че той е агресивен и конфликтен."
Доли, ще я спипам.
Тази жена открито нарушава правилата!
Питането е кое куче ще отнемем на Доли?
Говорим за над 80-годишна жена.
А той говори, че ще се добере до кучетата.
Искам малкото бяло.
"Показанията на свидетелите на обвинението не издържаха на кръстосания разпит."
Светлините не бяха ярки.
Шум? Какъв шум?
"Показанията на г-н Морис са непоследователни.
Обратно, тези на председателката Скот са убедителни и достоверни."
Г-н Морис тормозеше ли ви? - Да.
Чувствах се застрашена и уплашена.
Много пъти се разплаквах, докато говорехме.
"Доказателствата по случая подкрепят версията на асоциацията."
Живеем в бананова република.
Приличаме на някоя от корумпираните страни в Латинска Америка
с диктатори, които екзекутират хора.
Дръпват ги в някоя тъмна пряка и край.
Съдията издаде предписание,
забраняващо на Морис да реализира шоуто, в сила и днес.
Знаем какво предстои.
Кратка ще е радостта ни.
Крепиш се на тънка нишка и знаеш, че предстои срив.
Ще има спад. - Защото ще обжалва.
ЮНИ 2020 ГОДИНА
Нека светлината и радостта
те подготвят на земята за рождението ти на небето.
Сега духни. Давай.
Ура! Точно така!
Макар че те нарушиха правата ни, тормозиха ни, препятстваха нанасянето ни,
а след като се нанесохме, се опитаха да ни изгонят...
Макар всичко това да е вярно, казвам...
Идвам, мамо.
Каза: "Идвам". Взе вилица.
Дразня се. Опитвам се да вържа цялостно изказване, а ми пречиш.
Ще започна отначало. Ще мълчиш ли? - Добре.
Благодаря. Готови? Започвам.
Съседските асоциации в САЩ трябва да бъдат напълно забранени.
Почти никога няма случай... - Задръж.
Така и няма да се доизкажа.
Просто няма да стане.
Моля да запазите тишина, за да не полудея.
Ще ида в лудница.
И така, готови. Работата е там...
Така, това е... Просто спри. - Не, изказа ли се?
Май да.
Не! - Така. Не! Слез долу.
Честит рожден ден! - Шоуто ще започне всеки миг.
Но без този тук няма да е пълно.
От него започна всичко.
Ако загубим обжалването,
ще платим таксите на адвокатите на асоциацията на процеса
и в апелативния съд.
Ако това стане, ще фалираме.
Случаят... Плачеш ли?
Спокойно.
Ела. - Не, нищо...
Какво? - Много е...
Спокойно. Всичко е наред.
Няма нищо.
Обръщаме се против...
срещу собствените си съседи.
Положението е такова вече от години.
Отразява се на брака ни.
А също и децата страдат.
Изгубих представа колко хиляди пръснах по това дело.
Огромна инвестиция е не само в нашето семейство,
но и в помощ на други хора.
Ако спечелим, ще създадем прецедент и хората ще се позовават на случая ни,
за да упражняват правата си и да са свободни в имота си.
Така че...
ЗАЩИТНИК НА СВОБОДАТА
Подпуквам го този съд.
В ефир съм.
Весела Коледа!
Морис срещу Уест Хейдън Истейтс.
За мен това е много тежък случай.
Бяхме известени къде да гледаме обжалването,
понеже вървеше на живо в "Ютюб".
Съдът трябва да възстанови
единодушното решение на заседателите.
В какво точно се състои дискриминацията? - Извинете, г-жо съдия...
В какво се състои дискриминацията?
Харесвам я. Жената горе вдясно.
Ще прочета нещо:
"Някои от жителите в района не са християни.
Дори не ми се мисли какви проблеми би породило това".
Какво му е на писмото?
Първоначалното писмо, ако го чета непредубедено, е ясно изявление.
Стараем се да отчетем вярванията на всички обитатели.
Може ли разумен читател да не види в писмото дискриминация?
Едва ли.
Седем съдебни заседатели единодушно
са видели в писмото ясни препратки
към нехристияни и хора от друга вяра.
Така.
Но целият спор е около едно мероприятие,
не за даден човек или за това, че е християнин.
Да, благодаря! - Тя го разбира.
Права е. - Не знаехме, не ни интересуваше.
Няма връзка с вероизповедание.
Тя го разбира, но не и останалите.
Не мога да се съглася.
Това изявление е преди всичко за религия.
Каква религия?
Така може да го чете само параноик.
Половината борд е от същото вероизповедание,
защо ще те дискриминира?
Искът ви се основава на твърдението,
че това коледно събитие е религиозно мероприятие ли?
По смисъла на личните убеждения на сем. Морис,
което намира израз на тези си убеждения в коледното събитие.
Ако някой... - Коледното събитие
е Снежко Снежния човек и горещ шоколад.
Не е това.
Повечето неща в делото не са свързани с религия.
Някои питат
нужно ли е да правя това шоу, за да се покажа християнин.
Отговарям им така: "Не е ваша работа!".
Виждам, че времето ми изтича. - Свърши.
Човек сам решава как да проявява вярата си.
Става дума за свободата.
Благодаря, госпожо съдия. Аз съм Питър Смит.
Адвокат съм на асоциацията на собствениците.
Известен още като адвокат на дявола. - Стига, Джереми.
Как може писмото да е дискриминиращо?
Притеснявали са се, че хората няма да одобрят израза на вярата им в Коледа,
поради което събитието няма да бъде допуснато.
Защо? И къде греша? - Именно.
Махни го. - Чакай, пиша на адвокатката.
Да се обвързва с християнско събитие,
не значи ли да се даде предимство на тази религия пред други?
Не е тяхна работа.
Първата поправка... - Стига.
Няма да можеш да упражняваш вярата си. Нито да правиш нещо в имота си.
Какъв комуняга! Този е комунист! - Престани.
Не, комунист е.
Джереми до голяма степен е горещ защитник
на правото на индивидуалност.
Тук напада асоциацията.
Тя до голяма степен е социалистическа, а това заличава индивида.
Същият тъпак, който каза, че в имота ми не могат да се събират хора.
Използва думата "събират".
Американската конституция е създадена да ограничава правителството.
Има неща, по същество - свободи, които идват от Господ.
Първата поправка гарантира правото на събиране
и изразяване на религиозни убеждения.
Вярвам, че хората трябва да са свободни в упражняването на религията си,
но има напрежение между хора, възприемащи се като индивидуалности,
което е враждебно спрямо съседските отношения.
Той отива и им казва, че ще проведе събитието,
ще купи къщата и те не могат да го спрат, а ако го направят, ще ги съди.
Каза: "Заявявам го направо. Няма да ме спрете".
Индивидуалистите разбират свободата в Америка така:
"Ще правя каквото си поискам".
А това слага край на свободата.
Свободата е за двете страни. А той казва, че неговата "бие" тяхната.
Те се противопоставят и той казва, че го тъпчат.
Трудният въпрос пред обществото е
кой печели, когато се сблъскват два интереса.
Това е често срещан казус.
За мен няма съмнение, че е нарушен общественият ред.
Това оправдава ли предписанието? - Да.
Всяко от тези основания
би било нарушение на правилата и ограниченията, оттам - и предписанието.
Той заяви, че това е неговото християнско призвание.
И че има право да го следва.
И ние имаме права. И сме негови съседи.
Времето ми изтече. - Благодаря. Да, изтече.
Е...
Е?
Това са трудни въпроси. Радвам се, че не трябва аз да отсъждам.
Това е само малка част на обществото. Един случай в Северно Айдахо.
Надявам се да видят кой е прав и кой - крив.
Лично аз мисля, че ние сме прави.
Не сме сторили нищо лошо.
Имам чувството, че няма да свърши никога.
Чакаме.
Може да минат между 12 и 24 месеца, преди съдията да се произнесе.
Ако изгубим,
ще обжалваме във Върховния съд на САЩ.
Ще се превърне в процес за милиони.
Ако победим и той обжалва във Върховния съд,
ще минат още пет-шест години.
Няма да има край.
А когато това свърши,
той ще започне да ни преследва един по един.
Предусещаме, че ще следват индивидуални процеси.
Понеже е адвокат, ще му излезе безплатно.
Не става дума за шоу или за религия.
А за човек, който се стреми да получи каквото иска.
И да мачка другите в стремежа си да постигне каквото иска.
В това няма победител.
Така е. - Никой не е победител.
Постъпките му са в противоречие със Светото писание.
То учи да не отвръщаме на злото със зло,
да се стремим да правим добро.
Да търсим и преследваме покой.
Той направи точно обратното.
Може да съм отмъстителна, но никога няма да му простя това,
което причини на общността ни.
Мисля, че ни причини много тревоги.
За пръв път срещам толкова негативен и неприятен човек.
Да те записват, без да го знаеш,
и някой да те манипулира толкова дълго време,
неизбежно влияе на начина, по който възприемаш хората.
Сега, като се запознавам с хора, веднага слагам бронята.
Това е нетипично за мен.
По ирония на съдбата
този съдебен процес сближи хората.
Благодарна съм за това.
Имаме общ враг, явно.
Тази история
извади наяве някои от най-добрите и от най-лошите ни черти.
Правят се злонамерени забележки,
или да вземем съседа, който се втурна на шосето,
какъв вулгарен език държа...
Свидетелка съм.
Самата аз казах лоши неща, клюкарствах.
Повлечена от цялата гадост, направих неща, от които се срамувам.
Сигурно всички замесени биха искали друго развитие на нещата
или съжаляват за думи и постъпки.
Никой не остана настрани.
За всички би било добре, ако се бях изнесла.
Това би успокоило съседите,
би донесло спокойствие и у дома.
Не че го искам, но в крайна сметка би било добра развръзка за всички.
Изгубихме много приятелства, които можехме да създадем,
пропуснахме спомени, събирания... А само това исках.
Бях блокирана, не ми се даде възможност.
Изпуснах шанса.
И сега...
Може ли...
Опасно е, когато който и да е от нас огражда със стена правата ни.
"Как смееш да нарушаваш правата ми?"
А дори не помисля за правата на другия.
В обществото ни трябва да има плурализъм на правата.
Виждам в това
все по-сериозен проблем в живота на съвременна Америка.
Боже, благодарим Ти за храната, която ни даваш.
Ако действията ми отблъскват някои хора,
единственият начин да отвърнеш на екстремизма,
в случая - на светския екстремизъм,
е чрез гореща защита на вярата и традиционните ценности.
Имаше време, когато повечето американци споделяха общи принципи.
Бяхме обединена страна.
Днес никой не вярва в едно или две неща.
Вярваме в петстотин неща.
И затова не получаваме нищо.
Какви са мотивите му?
Не искам да ме съдят.
Според мен използва случая
като трамплин към нещо по-голямо.
Единственото, което ми хрумва, е,
че се стреми към мащабен случай, за да си създаде име.
Възнамеряваше да стане сенатор.
Смяташе, че в консервативно Айдахо
има добър шанс да стане сенатор.
Ще снимаме най-гадния ден на Айдахо.
Искаше да прави много неща.
Да стане адвокат, после...
Президент. - Президент. Така каза.
Попитах "Наистина ли?". Каза: "Ще съм велик президент".
Да окастрим ли дръвчето?
Кажете "Дядо Коледа". - Дядо Коледа.
Дядо Коледа. Зеле!
ДЖЕРЕМИ ПОДАДЕ ЖАЛБА ЗА НЕПРАВОМЕРНИ ДЕЙСТВИЯ НА СЪДА
СРЕЩУ СЪДИЙКАТА ПО ДЕЛОТО.
СЪСЕДИТЕ ОЩЕ ОЧАКВАТ РЕШЕНИЕ ПО ОБЖАЛВАНЕТО
ДОЛИ ВЕЧЕ НЯМА ТРИ КУЧЕТА.
Превод на субтитрите Албена Христофорова