Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRESENTERER
Varmt nok for deg?
Hun har prøvd alt.
Hva med blikkene hun fikk…
Vi var alle opptatt av…
Det er ikke rett for ei jente. Å gi deg mer penger…
-Se på det slik… -Det er enkelt for meg.
Jeg må holde meg unna…
Hele byen er visst ute i dag.
Sommersalg. En newyorker må ha sitt røverkjøp.
-Ikke sant? -Vi går til den svale leketøysbutikken.
Det blir et mas om ikke niesen min får en dukke.
Vil hun ha noe spesielt? De har slike med hår man kan flette.
-Ja. Kanskje hun vil ha det. -Taxi!
Slik, det er bedre.
Se på den fine lille svarte Samboen.
-Den vil hun elske. -Nei.
Hun har bare møtt fargede som jobber for oss. Takk.
Ikke tenk på det, mine damer. Uhell skjer.
-Du verden. -Vær så god.
-Her. -Takk.
For en snill dame.
Vær så god. Tusen takk.
Mamma, få den.
Har du Gåsemors tegnebok?
Utsolgt.
Nettopp. Jeg har vært over hele byen. Sønnen min vil bare ha den.
Prøv om et par uker. Kanskje er du heldig.
-Han har bursdag i morgen. -Bedre lykke neste gang.
-Takk. -Unnskyld.
Hvor mye koster dette?
Går det bra, sir?
Vær så snill og hjelp meg.
Han har falt. Hører du meg?
Går det bra, sir?
-Hva har skjedd? -Vet ikke.
Er han i orden?
For en varme. Det føles som om jeg skal besvime.
Ja. Jeg trenger visst te. Jeg føler meg svak.
The Drayton, ma'am? Det er visst alltid en bris der.
Det høres vidunderlig ut.
Taxi!
Ta ham med på sykehus.
Takk.
God ettermiddag.
Kelneren kommer straks.
Hold opp.
-Nå? -Ja.
Tilfreds?
Vi ses senere.
Ikke somle. Jeg tar en til.
Jeg gjør ikke det.
-Går det bra med deg? -Ja.
Jeg skal nyte dette kjølige rommet.
-Greit. -Greit.
-Jeg bør vel… -Ja.
Vi er to forelskede ugifte.
Vi gifter oss snart.
Så vidt de vet.
Unnskyld, jeg mente ikke å stirre, men jeg kjenner visst deg.
Du tar nok feil.
Nei, selvsagt kjenner jeg deg, Rene.
Du ser ut som før. Kalles du ennå Rene?
Ja, men ingen har kalt meg det på lenge.
Husker du meg ikke?
Virkelig ikke?
Jeg kan nok ikke plassere…
Clare?
Ja.
Ikke Clare Kendry?
Ikke stikk av.
Bli her og snakk.
Tenk å møte deg her. For et hell.
Det er overraskende.
Jeg gjenkjente deg på latteren.
-Du er så forandret. -Det er iallfall tolv år siden sist.
Jeg stakk nesten innom faren din nylig.
Jeg har tenkt mye på deg.
-Har du det? -Selvsagt.
Siden jeg kom hit, har jeg håpet å treffe noen.
Fortrinnsvis deg. Og nå er du her.
Du har sikkert ikke tenkt på meg.
Så…
Fortell.
Jeg vil vite alt. Gift? Barn?
Ja. To gutter. Du?
Ei jente. Margery. Hun er engelen min.
Mannen min, John, er her. For banken. I denne varmen! Tenk det!
Var det mannen din?
Vi bor i Chicago, men har vært her i en uke.
Men når jeg er her, husker jeg hva som er hjemme.
Vi kan vel se mye til hverandre mens jeg er her.
Jeg vet ikke… Jeg bare…
Jeg bor ennå i Harlem. Jeg er sjelden i denne delen av byen.
Så trist.
Kanskje jeg kan besøke deg i Harlem en annen gang?
Møte sønnene dine?
Vi er her ofte, og går reisen bra, er John sikker på at vi flytter.
Jeg drømmer om å dra tilbake.
Sikkert.
Clare…
…vet han…
Det?
La oss gå til suiten min og snakke.
Kelner!
Varmen er uutholdelig! Jeg må skifte.
John er snart tilbake.
Og svetten renner av meg.
Så fint.
Jeg fant Gert Johnson i telefonkatalogen. Gertrude Martin nå.
Hun giftet seg med Fred.
-Ja, jeg har ikke sett Fred på lenge. -De har tvillinger. Herlig, ikke sant?
Gutter. Jeg skulle gjerne hatt det. Men jeg tar ikke sjansen igjen.
Jeg var så redd for at Margery kunne bli mørk.
Mine er mørke.
-Og mannen din, han… -Han…
…kan ikke tas for hvit, om du skjønner.
Jeg trodde…
Da så.
Vil du?
Uansett tas hun for hvit.
-Har du aldri tenkt på det? -Hva da?
Å prøve å tas for hvit.
Nei, hvorfor det?
Kanskje av og til når det er beleilig. Men nei.
Jeg har alt jeg har ønsket meg.
Kanskje bortsett fra mer penger.
Selvsagt. Alle ønsker mer penger.
Penger er fint å ha.
Alt i alt tror jeg det er verdt prisen.
Jeg bør dra, Clare.
Det er kanskje ikke lurt om John…
Det er det, Rene.
Bli litt til. Si at du blir.
Pokker! Jeg har rotet det til.
Vent litt, så bestiller jeg mat til oss.
Greit.
Hva tenker du?
Er du nysgjerrig?
Spør meg om hva du vil.
Hva har du fortalt ham… om familien din?
Jeg har ikke måttet bekymre meg så mye som du tror.
Tantene mine tok meg til seg da faren min døde.
Svært hvite, respektable og religiøse.
Jeg møtte John ikke lenge etter, og da jeg ble 18, giftet vi oss og…
Dro for godt.
Er du lykkelig?
Selvsagt, Rene.
Som du sier, har jeg alt jeg har ønsket meg.
Unnskyld. Jeg var uhøflig. Klart du er lykkelig.
Se på deg selv.
-Og datteren din? -Margery er guddommelig.
John vil ha henne på sveitsisk kostskole i høst.
Hun får litt av en utdannelse. Ikke som vi fikk.
Romservice, hallo?
Vi vil ha kaker. De vakreste dere har.
Hvilken te har dere som ligner på fransk sjampanje?
Jeg tuller!
Vi tar iste i sjampanjeglass.
Vi feirer.
-Det holder, takk. -Ta mer, du har knapt drukket noe.
-Nig? -John, kjære!
Jeg møtte en gammel skolevenninne av meg.
Irene Westover. Irene, dette er mannen min, John Bellew.
Gleder meg, Mrs. Westover.
Det er faktisk Mrs. Redfield.
Selvsagt… Jeg tenkte ikke på å spørre.
Beklager om jeg avbrøt noe.
Gir du meg en drink?
-Her. -Takk.
Hva sier du? For gamle venner?
-For gamle venner! -For gamle venner.
-Hørte du hva John kalte meg? -Gi deg.
Nei, fortell henne hvorfor.
Det er dumt.
Da vi giftet oss, var hun liljehvit.
Men hun blir mørkere med årene.
Jeg sa til henne: "Passer du ikke på, våkner du en dag
og har blitt nigger."
Og siden har jeg kalt henne Nig.
Bra!
Det er dumt.
Nei, det er…
Det er bra.
Du store min, John!
Etter så lang tid, hva gjør det om du fant ut at jeg var litt farget.
Du kan bli så svart du vil for meg. Jeg vet du ikke er farget.
Så du misliker negre, Mr. Bellew?
Slett ikke. Jeg hater dem.
Men ikke så mye som Nig, selv om hun prøver å bli til en.
Hun vil ikke engang ha svarte stuepiker.
Ikke sant?
Har du kjent noen negre?
Nei, men jeg kjenner folk som kjenner dem.
Og jeg leser om dem i avisene.
Fryktelig. Ran, drap.
Det er trist.
John, Rene vil ikke høre om yndlingsperversjonene dine.
Jeg mente ikke å kjede deg.
Bor du i nærheten?
Ganske.
New York er en flott by. Framtidens by.
-Hva jobber mannen din med? -Han er lege.
-Det er et interessant liv. -Ja. Hardt. Nervepirrende også.
Sikkert for kona også. Kvinnelige pasienter.
Ikke begynn, John! Mer te, Rene?
Jeg har alt brukt for mye av tiden din.
Vi har så vidt begynt!
-Takk for drikken. -Jeg følger deg ut.
Rene.
-Jeg håper vi ses snart. -Farvel, Mrs. Redfield.
-Fint å ha møtt deg. -Farvel, Clare.
-God kveld, Lance. -God kveld.
Hvor har du vært?
Lett etter den pokkers boka.
-Har de spist? -Jeg tror det.
Jeg skulle legge dem, men…
-Du sovnet. -Åpenbart.
Sover jeg ennå?
Ta den!
Sentre.
Kom hit.
-Jeg trodde du fikk til dette. -Jeg kan glemme det.
Greit, ti minutter.
-Ta ballen, ok? -Jeg vil ikke.
Ikke mist den.
Det er kjedelig, spill med meg.
La meg være.
Pokker!
-Tatt! -Pokker!
Brian, hvorfor må du snike deg rundt?
Du bannet!
De kommer for sent.
Jeg kommer for sent til neste besøk om jeg må kjøre deg.
-Gutter, kom inn. -Irene?
Kom inn nå.
Beklager, vennen.
Jeg tenkte på hvor mye Junior ligner på deg.
Går han ikke for fort fram på skolen? Han er jo yngst.
Slutt å bekymre deg for guttene.
De er i orden. De er bra, sterke, sunne gutter.
De er vel det.
Jeg er redd han har fått rare ideer fra eldre gutter.
"Rare"? Om hva?
Slikt gutter tenker på.
Om sex?
Ja. Vitser. Slike ting.
Er ikke sex en vits, hva er det da?
-Hva er en vits? -Ikke prøv å være morsom.
Er du klar?
Nei, dra du. Jeg tar bussen.
-Skal jeg hente deg? -Ja. På trykkeriet.
Jeg må se til flygeblader og dansebilletter.
De bør betale deg.
Da er det ikke veldedighet.
-Kom an, gutter. -Er vi klare?
-Snart! -Du tar meg ikke.
-Kom tilbake. -Er du klar?
-Jeg er rask. -Kom.
-Dra, gutter. -Junior.
-Jeg vil ikke dra! -Det må du nok.
Ha det, mamma.
-Du fanger meg ikke. -Kom tilbake.
CLARE BELLEW C/O POSTKONTORET, NEW YORK
Grapefrukt, ma'am?
Takk.
Hatten min.
Ms. Redfield, du glemte et.
Takk.
TRYKKERI OG PAPIRHANDEL
Skal jeg kjøre?
Gjerne.
Alt i orden?
Alt er utsolgt, bortsett fra inngangsbillettene.
-Jeg er kjempetravel selv. -Fryser du ikke?
La det være om du ikke fryser.
For en by!
Jeg begynner å hate syke.
Familiene som blander seg. De skitne rommene…
Gi deg. Du har en dårlig dag.
Du mener det ikke. Du hjelper syke.
-Vi glemmer det bare. -Du tok det opp.
-Rull ned vinduet. -Jeg trodde du frøs.
Nå får jeg ikke puste. Rull ned vinduet.
Du syns det blir lettere å prøve et annet sted.
Sør-Amerika eller noe. Jeg er litt enig. Vi bør dra utenlands.
Ikke på en stund, men når guttene flytter ut…
-Besøke Brasil. -Besøke?
Eller en europeisk skole for Junior.
Du skjemmer gutten bort.
Ted trenger deg mer,
og jeg lar deg ikke sende Junior til en barnehageskole,
for han får en utdanning han trenger.
Bra om han lærer om sex. Iallfall om han lærer at det er en vits.
Den største i verden.
-Hva skal det bety? -Ingenting.
Jeg er lei av å stå i bakgrunnen
for din dyrebare Negro League.
-Hva med veldedighet for denne negeren? -Ikke nå. Folk ser på.
Hva er dette?
-Det er visst fra Clare Bellew. -Clare Bellew?
Kvinnen fra Chicago du møtte?
Skal dere møtes igjen?
Jeg har ikke åpnet brevet.
-Det er poststemplet New York. -Ja.
-De må ha flyttet hit. -Jeg skal ikke treffe henne.
Var dere ikke gode venner på skolen?
Kjære, bare idioter skjønner ikke
at om en kaller meg det du vet, er det hans feil først,
-men min om jeg lar ham gjøre det igjen. -Ja visst.
Får jeg?
"Jeg er så ensom…
Jeg lengter etter å være hos deg."
-Ikke hån. Det er urettferdig. -Jeg leser bare.
Greit.
"Du vet ikke hvordan jeg i dette bleke livet
stadig ser klare bilder av det andre jeg trodde jeg var glad for å bli fri fra."
Det er morsomt! Hun er dramatisk.
"Kjære Rene, kanskje
er din vei den klokeste og lykkeligste."
Smigrende. "Klokeste". Som om noe kan rette opp ydmykelsen…
Det er mer.
"Jeg ville ikke ha følt begjæret…
…om ikke for deg."
Noe til greier.
Bebreider deg.
"Begjær".
Ikke gi henne noe.
Hvorfor er du så sint?
-Mannen kalte deg ikke en… -Men det ville han.
Det er det samme.
Men det er morsomt også.
Nei.
Det er bare avskyelig.
La det ligge, Irene. Det er normalt. De kommer alltid tilbake.
De jobber så hardt for å komme dit. Hvorfor dra tilbake?
Svaret på det sier hva rase er.
Skulle tro de var fornøyd med å være hvite.
Tull! Hvem er fornøyd med å være noe?
Jeg.
Fornøyd.
Jeg er det.
-Vi drar. Vent, Junior! -Kom an, gutter.
-Bøker. -Ha det, mamma.
Ha det, mamma.
Ha det.
Jeg har jams til i kveld. Spar kyllingen.
Ja, ma'am.
-Har du vasket guttenes rom? -Ikke ennå.
Skynd deg. De er snart tilbake, og da er det umulig.
Vil du ha noe?
Jeg henter det.
Familien Redfield.
Hallo.
Det er Mr. Wentworth.
Hallo. Ja, Hugh…
Ganske, og du?
Hver eneste. Jeg vet det…
Jeg gir min til Bianca. Jeg trenger den ikke.
Nei, jeg mener det.
Dumt av meg å la være, jeg blir så opptatt…
Så lenge Brian har et sted å være av og til…
Fint. Hils Bianca.
Jeg ordner det straks. Vi ses i morgen, Hugh. Ha det.
Herregud, så vidunderlig du er, Clare.
Ville du ikke svare på brevet mitt?
Daglig gikk jeg til det fæle postkontoret.
De trodde nok jeg hadde et forhold og at mannen hadde avvist meg.
-Clare, jeg… -Tja.
Til slutt skjønte jeg at du ikke tenkte å skrive.
Jeg klarte ikke å glemme det, selv om jeg prøvde.
Jeg måtte vite hvorfor. Derfor kom jeg hit.
Hvorfor skrev du ikke til meg?
Du skjønner…
Altså… Du skjønner…
Jeg bare må tenke at…
…du ikke burde…
Ikke burde ha kommet hit.
-Du vil ikke ha meg her. -Nei.
Du burde ikke ha tatt sjansen.
Det er dumt, og…
…ikke rett.
Du er ubetalelig. Ikke rett?
-Det er ikke trygt. -Trygt?
Å komme hit. Ut fra Mr. Bellews holdning.
Jeg skjønner.
Bare vær sint, Rene.
Du var skjønn den dagen, takk.
Ikke takk.
Det var snilt av deg å være så følsom.
Hva annet kunne jeg gjøre?
Jeg har vært rasende på deg som satte meg i den stillingen.
Så klart.
At du ikke skjønte hvorfor jeg ikke skrev.
-Dumt av meg. -At jeg ikke vil ha noe med deg å gjøre!
Å nei…
Ikke gråt.
Det er så fælt.
Jeg trodde ikke…
Jeg er lei for det.
Så, så, ikke vær det.
Jeg er også det.
Men jeg er glad for å se deg.
Veldig.
Og jeg deg. Du skjønner det ikke.
Uten den dagen ville jeg aldri kunnet snakke med noen.
Du aner det ikke.
Aldri noen å virkelig snakke med.
Det var ufølsomt av meg å ikke tenke på det.
Jeg trodde ikke du ville forstå.
Du er lykkelig.
Du har et ekte, godt liv, og du er fri.
Fri og trygg.
Trygg.
Jeg vet ikke hva det er lenger.
Jeg begynner å tro at ingen er helt lykkelig, fri eller trygg.
Så hva betyr det om jeg kommer hit av og til?
Du har et barn. Det gjelder ikke bare tryggheten din.
Morsrollen er det verste som fins.
-Hallo. Familien Redfield. -Ja.
-Et øyeblikk… -Og det mest ansvarsfulle.
Mr. Wentworth ringer igjen, ma'am.
Unnskyld meg.
Hallo?
Hugh, be henne ikke være dum. Jeg har sagt at det er greit.
Ses i morgen.
Du høres travel ut.
Det er dans i Negro Welfare League i morgen.
Jeg er hovedsakelig komiteen.
-Hugh Wentworth, romanforfatteren? -Ja. Kjenner du ham?
-Jeg har lest noen bøker av ham. -Jaså?
-De er vel gode? -Sikkert.
Men fulle av forakt.
Ja. Vel, han er hyggelig.
Kan jeg gjøre husarbeid?
-Jeg ventet ikke gjester. -Det er greit. Vis meg hjemmet ditt.
Så Hugh Wentworth kommer på dansen?
Ja. Hvorfor ikke?
Underlig.
At en slik mann drar på en negerdans.
Hundrevis av hvite kommer på arrangementer i Harlem.
-Hvorfor? -For å se negre, som deg.
Hva gjør dere, gutter?
For å nyte livet, få materiale,
for å se på kjente og mindre kjente som ser på negrene.
Hva om jeg også kommer?
-Fordi mange hvite gjør det? -Nei, fordi det er moro.
Jeg vet ikke. Hva om noen gjenkjenner deg?
Det går nok bra.
-Du vil kjede deg. -Nei da.
-Jeg kan ikke passe på deg. -Jeg skal oppføre meg.
Jeg bare ser på de kjente og mindre kjente.
Det er det samme hva du gjør eller hvor du drar.
Men hvorfor dra til et sted der du kan få problemer?
Pokkers John!
Han hindrer meg stadig. Jeg kunne drepe ham.
Ikke gjør det.
Det er dødsstraff her i delstaten.
Jeg vil være sammen med negre igjen,
snakke med dem, høre dem le.
Jeg har nesten glemt det…
Pokker!
-Skal jeg gå ned? -Nei, det er ingenting.
Zu får det bort.
Zu!
Kom på dansen om du vil. Jeg stopper deg ikke.
Takk, Rene. Det er så snilt.
Gutter?
-Hva vil du? Vi er opptatt. -Junior.
Ikke vær sint. Jeg vet jeg har ødelagt alt,
men slipper dere meg inn om jeg ikke går i veien?
Det blir bare oss til middag.
Bra. Jeg har ikke mer mat.
De var cowboyene, og jeg var indianeren,
og de fanget meg like utenfor fortet.
Men jeg har visst rømt.
Ikke bry deg om ham. Junior handler ofte overilt.
Hva lager du? Jams? Hvordan lager du dem?
Smør, salt, sukker. Enkelt.
Enkelt! Det smaker helt perfekt!
Hvor fant du henne?
Jeg vil ha en stuepike som kan lage mat.
-Det er ikke slik. -Hvordan da?
Alle trenger hjelp. Det er normalt.
-Kanskje du kan bli til middag neste gang. -Ja, gjerne.
Kan jeg komme i morgen, så går vi på dansen sammen?
Greit.
-Greit, vi ses i morgen. -Ja.
Ha det, Rene.
-Kom inn. -Jeg fikk ikke sjansen.
-Jeg trodde du hadde sovnet. -Nei. Presis. For en gangs skyld.
Bra.
-Er du nervøs? -Vekk. Du sitter på kjolen min.
Clare Bellew kommer.
-Den gale? -Ja.
Gale Clare Bellew.
-Hun er ikke gal. -Siden når?
Bare… annerledes.
Hun kom på overraskelsesbesøk i går.
I går? Hvorfor sa du ikke noe?
-Jeg vet ikke. Jeg hadde mye å tenke på. -Irene.
Hun fikk det til å virke helt greit om hun ble med oss, så…
Jeg sa det var ok.
-Kommer hun hit? -Ja, når som helst.
Vær snill.
Det tviler jeg på.
Vær snill mot henne.
Jeg skal være høflig.
Skal du kle på deg?
Ikke stå der. Vent på meg nede.
Vent, unnskyld. Jeg elsker deg.
Jøss! Du er nervøs.
Trodde ikke jeg ble bedre. Jeg fikk feber og trodde jeg skulle dø.
Det var en epidemi. Jeg vet ikke hvor mange jeg behandlet.
Ikke alle overlevde.
-Du er heldig. -Ja.
Flere av mine pasienter overlevde.
-Jeg skryter ikke. -Om du så gjorde?
Det er verdt det om det er sant.
Du kan ha rett.
Unnskyld. Jeg visste ikke at du var her.
Vi har presentert oss for hverandre.
Ja.
Du er vakker, Rene.
Jeg kan ha valgt feil.
Tull! Den er perfekt.
-Om jeg kan gjenta det. -Du sa det.
Her er de!
Hvordan ser jeg ut?
Som en prinsesse.
Greit.
-God natt. -God natt.
Jeg føler meg som på julaften.
Jeg visste at en overraskelse ventet, men jeg visste ikke hva.
Jeg er så glad. Du aner det ikke.
-"Du aner det ikke." -Hold opp.
Hei.
Musikken høres bra ut.
De kommer.
Bianca, jeg er rasende.
Der er Hugh!
Har vi sitteplass?
I båsen hos Hugh om vi kommer oss dit.
Så gøy!
Slik ja!
Felise, Dave!
-Det er en triumf! Herlig band! -Det er så gøy!
-La oss danse, Brian. -Hva…
-Nei. -Jo.
Pass deg, han kan ikke danse.
-Er det sant? -Nei.
-Jo. Litt rusten. -La oss prøve.
Ikke dårlig.
"Fattigmann, rikmann, tigger, tyv…" Hvordan går resten?
"Lege, advokat, indianerhøvding." Alle her og flere til.
Jeg prøver å finne ut bakgrunn og status
til den blonde eventyrskjønnheten du tok med.
Ser du?
Hun som mannen din danser med.
Ei jente fra Chicago jeg kjente. Hun er glad jeg kjenner deg.
Bra av henne.
Ser du min egensindige kone i mengden?
Ja! Det vanlige problemet.
Alle de fargede mennene har fått henne til å glemme en hviting.
Slutt!
Har jeg sett henne i kveld, bortsett fra i glimt,
uten at en etiopier snurrer henne rundt? Nei.
Sir, innrøm at fargede menn stort sett
danser bedre enn hvite.
Gitt at kjendisene som kommer hit, er gode eksempler på folk som deg.
Jeg har ikke danset med noen av mennene
og kan ikke si imot.
Bianca og kompani praler stadig
om hvor pen en neger er, særlig en uvanlig mørk en.
Som Ralph Hazelton.
Masse kvinner har sagt at han er utrolig pen.
Hva syns du? Er han det?
Nei. Og jeg tror ingen andre mener det heller.
Det er eksotisme. En interesse for det som er annerledes.
En begeistring…
Noe du føler hos noe fremmed
og kanskje avskyelig.
Og slik er det.
Så du mener
at vi er her ut fra rovlyst?
Nei.
Heller nysgjerrighet.
Som prinsessen din fra Chicago.
Hva skal det bety?
Ting er ikke alltid som de virker, Hugh.
Pokker ta.
-Utseendet hennes røper det ikke. -Nei.
Overraskende.
Ser du alltid forskjellen?
-Nå virker du uvitende. -Jeg mener det.
En følelse av fellesskap eller noe slikt.
Ikke snakk som om du skriver for National Geographic.
Jeg ser ikke mer enn deg.
Men det kan vel være
noe som ikke kan ses.
Jeg skjønner.
Men mange tas stadig for hvite.
Det er lett for en neger å tas for hvit, men ikke for en hvit å tas for farget.
-Det har jeg ikke tenkt på. -Nei, Hugh. Hvorfor skulle du det?
Av og til tror jeg du kan det.
Ja.
Og om du kan, hvorfor ikke?
Beklager. Hei.
-Hvorfor skulle du ikke? -Hvem sier at jeg ikke gjør det?
Du er uvanlig kryptisk i kveld.
Og du er en tosk.
Jeg mener,
vi tas alle for ett eller annet.
Ikke sant?
En tosk?
Jeg har vondt i føttene som en maratonløper.
For en energi du har!
Jeg bør visst hente kona mi
før noen tar henne fra meg på ubestemt tid.
Skal vi ikke danse, Mr. Wentworth?
Ikke min sterke side, Ms. Bellew.
-Hugh. -Brian.
-Takk. -Og til deg.
-Takk. -Jeg er fjetret av mannen din.
Jeg må danse mer med ham. Han er best her!
Kona mi har visst ikke sagt at jeg ikke tåler smiger.
Men jeg vil mer enn gjerne finne
en passende erstatter til deg.
Dette er mannen.
-Du? -Ja.
Du får duge. Kom.
-Vi ses. -Han har ikke en sjanse.
Overhodet ingen.
Jeg er glad hun kom.
Men er hun ikke usedvanlig vakker?
Ikke spesielt.
-Du tuller! -Nei.
Hun ville nok vært en uvanlig vakker hvit kvinne,
men jeg liker mørkere kvinner.
Jaså?
Kanskje er det fordi hun var så glad.
Pass på, Irene.
Ikke tenk at du er ansvarlig for slik glede.
Tull.
Hold opp!
Clare?
Skal du legge deg igjen?
Nei, selvsagt ikke.
-Hvor er Clare? -Hun kommer når du har lagt deg.
-Men hun hilser kjærlig. -Pappa sa hun ville leke med meg.
Ted, gi broren din mat på kjøkkenet.
Jeg vil ikke ha noe.
-Ted, jeg ba deg ta… -Unnskyld.
Jeg sa til Junior at Clare var her.
Hva skal det bety?
Noen kalte ham en skitten…
…det-du-vet i dag.
-Zulena? -Vi er her ute, Rene.
Hva i all verden? Fryser du ikke, Clare?
Når Herren gir deg slik en vakker dag, bør du ta den.
Du er gal.
-Zu, hjelper du med varene? -De kaller det husmannssommer.
-Husmannssommer? -Zu.
Zu og jeg snakket om naboene, Charlestonene.
-Den eldste jenta er så pen. -Ja.
Ted klarer knapt å se på henne.
-Puberteten roter til vennskap. -Puberteten er et rot!
Amen!
Jeg vet ikke.
Du hadde mange venner.
Sikkert.
Jeg lurer på hvorfor vi ikke var bedre venner.
Vi var ganske gode.
Jeg har alltid beundret deg.
Du var alltid så rolig og vakker overfor alt.
Jeg? Gi deg.
Du var alltid skjønnheten.
Jeg ser det ikke slik.
Blir du til middag?
Jeg kan ikke.
John kommer hjem.
Jeg trodde neste uke.
Tidlig tilbake.
Savner meg.
Det er ikke gjensidig. Skulle ønske han alltid var borte.
-Ikke si det. -Ikke?
Kommer du på bridge?
Himmelen forby at jeg ikke kommer.
"Det var skumring inne, og det luktet tre og olje.
Hun slo hodet i en lyspære som hang ned fra taket."
Tar du neste del?
"Rotta stabiliserte lyspæren,
dro i kjeden, og lyset flimret."
Har du hørt om lynsjingen i Little Rock?
-Ikke nå. -Hva skjedde?
En svart mann ble beskyldt for overfall på to hvite kvinner.
Hva gjorde han med dem?
Det spørs om han gjorde noe, Ted.
-Men de lynsjet mannen uansett. -Nettopp.
Junior, puss tennene.
De…
-…jaget ham… -Brian.
De tok ham, hengte ham fra en telefonstolpe og skjøt ham.
-Hvorfor, pappa? -De hater oss.
Ikke nå, Brian.
Kom hit.
Vi kan visst ikke diskutere dette
uten å uroe damene i familien.
-Greit. -Ja.
Puss tennene.
Jeg tar morsrollen alvorlig.
Jeg er oppslukt av guttene og av å være husmor.
-Men det er ikke noe rart i det. -Jeg vet det, Rene.
Du er så god og perfekt.
Du sier det som om det er galt.
La oss sitte her litt.
Jeg liker spillingen hans.
Tro aldri at jeg glemmer hvor snill du har vært mot meg.
-Hva snakker du om? -Jeg mener det.
Du skjønner, jeg…
Jeg har ikke god moral eller pliktfølelse som deg.
-Tullprat. -Det er sant.
Skjønner du ikke?
Jeg er slett ikke som deg.
Jeg gjør alt for å oppnå det jeg vil.
Skader hvem som helst.
Avviser hva som helst.
Hva som helst.
Jeg er farlig.
Hold opp, Clare.
Dette er feil. Du har alltid hatt mye. Du har ikke gitt avkall på noe.
Clare?
Unnskyld.
Har Mae ringt?
Jeg vet ikke hvor hun er.
Zu har fri i kveld…
Hun må besøke familien.
Men vi er sent ute og…
I morgen drar jeg til Europa!
Kan ikke jeg bli hos guttene og dere to dra?
-Jaså? -Det er greit.
-Vi kan ikke forlate deg. -Jo.
Da blir det partall.
Nå må jeg virkelig spille bridge.
-Dra. -Men jeg vil savne deg, Rene.
Nei da. Dra.
Dra.
Her er alle talentene.
Ja, og spriten.
Hvor er prinsessen?
Det er sjelden jeg har dere to for meg selv.
Hun er i Europa.
Datteren er på kostskole. Sveits, av alle steder.
-Hva er det? -Ingenting. Bare…
Hva vet du om Sveits?
Jeg vil ikke savne henne. Hun er vanskelig.
Noen mener det samme om deg.
Sant nok.
Men hun er skamløs. Spiller alltid offer.
"Stakkars tragiske meg", osv… En ynkelig måte å bli populær på…
-Det er urettferdig… -Jeg ble ikke ferdig.
Men hun har en viss sjarm.
Hugh, du kjenner henne knapt.
-Siden hun ikke kan forsvare seg… -Gjør du det?
Så ridderlig.
-God ettermiddag, Lance. -Irene.
La det tørke før vi fester det.
Er det ikke fint? Bare vi fire.
-Jeg lager kakao. -Ja takk!
Nei. Jeg vil snakke om det.
-Dere ser alvorlige ut. -Vi snakker om John Carter.
Han som ble lynsjet i Little Rock.
-Det igjen? -Du må vite om dette, mamma.
-Må jeg? -Har vi flere nøtter?
-Jeg skal se. -Jeg vil også ha.
Du vet de gjorde mer enn å skyte ham.
De festet liket til en vogn, dro det gjennom byen.
-Sa du det til faren din? -Han sa det til meg.
Gjorde han det?
Ikke snakk til meg som et barn. Jeg er gammel nok.
Takk for mat, mamma.
Ikke snakk til dem om lynsjingen.
Hvorfor ikke?
De kan lære om grusomheter når de er eldre.
-Nå er de trygge. -Du tar feil.
Vil du at de skal vokse opp her i landet, jo før de vet hva de vil møte, jo bedre.
Men de er lykkelige. Hvorfor ødelegge det?
-De må forbli lykkelige. -Irene.
Hvorfor skjule det for dem?
Vi ville beskytte dem mot ordet "nigger".
-Ikke… -De fant det ut på den harde måten.
Ikke snakk om raseproblemet.
-Det er også huset mitt. De må vite… -Nei!
De skal ikke det.
Hvordan kan en så intelligent som deg være så dum?
Jeg ville dra herfra for lenge siden.
Jeg har sagt at vi bør dra bort.
Men du virket lykkeligere sammen med Clare, så…
Hva har Clare å gjøre med…
-Uten det ville vi ha dratt bort. -Jeg lot det være fordi du protesterte…
-Jeg nektet ikke for at Clare… -Pokker ta!
Irene, jeg mener ikke Clare.
-Det virker… -Eller en reise!
Men om å forlate dette…
Du er visst mye mindre tilfreds med hva du har når hun ikke er her.
Jeg ser det ikke slik.
Nei.
Jeg skal stå opp.
Ikke vær redd.
-Fint at du kom til meg. -Jeg er alltid oppmerksom.
Alle som kommer til te.
Gudskjelov at alt er klart.
-Clare er nedenunder. -Hvordan?
Jeg ba henne ikke, med vilje.
Hun har vært tilbake en stund. Zu tar beskjeder,
og du svarer aldri.
Hvorfor?
Festen er for Hugh, som ikke liker henne.
Jeg ba henne ikke.
Jeg tror at hans avsmak har mindre å gjøre med henne
og mer med at hun gir ham lite oppmerksomhet.
-Du liker Hugh. -Ja.
Men han ser på seg selv som en gud.
Jeg er uenig.
Selvbildet hans er mye større enn det.
Brian?
Beklager, det er min feil.
Hun virket såret over å ha blitt utelatt. Jeg sa du glemte det.
Men, Brian…
Snakket du med henne?
Ja.
Selvsagt.
Tross det jeg sa, liver Clare opp alle fester.
Hun er så pen.
Er du klar snart?
-Takk. -Unnskyld.
Vi diskuterer La Josephine. Du har sikkert sett henne.
-Josephine Baker? Aldri. -Du går glipp av noe stort.
Hun kan ha vært i Shuffle Along da jeg så den, men jeg husker ikke.
-Jeg liker henne bedre enn Ethel Waters. -Ethel Waters er veldig god.
Hallo, Felise, fint at du kom.
Kom tilbake, Irene.
Du har stått på hele ettermiddagen.
Jeg vil snakke med deg.
Tenk på noe annet. Du ser ut som en graver.
Jeg føler meg ikke bra.
-Det er sikkert været. -Kjøp en dyr kjole til deg selv.
Det hjelper alltid.
Jeg har prøvd å få henne alene hele ettermiddagen, Clare!
Du ser søt ut, sitter stille som et maleri!
-Kom til en samling snart. -Du må!
Jeg sa til Dave at jeg har lest boken hans.
-Har du lest bøkene hans? -Selvsagt. Alle!
Unnskyld, Rene, jeg må ha dyttet deg. Så klossete.
Den er vel ikke uvurderlig og uerstattelig?
Nei, du dyttet meg ikke.
Kannen var det styggeste
sørstatsforfedrene dine eide.
Jeg har glemt hvor mange tusen år siden det var
at Brians grand-grand-grand-grandonkel eide den…
Men jeg har ikke klart å bli kvitt den før nå.
Inspirasjon! Jeg måtte knuse den for å bli kvitt den.
-Enkelt. -Godt gjort.
-Kjære… -Vidunderlig.
Godt gjort.
Brian, tusen takk for et teselskap som…
-Ha det. -…aldri kan overgås.
-Blir du til middag? -Jeg kan ikke.
Nettopp. Synd, Brian må jobbe uansett.
-Fint å se deg. -Farvel.
Tusen takk. Det var kjempehyggelig.
Godt å se deg. Takk.
-Jeg løper fra Patrick! -Lue!
Jeg løper fortere enn deg i trappen.
Det får du ikke.
God kveld.
Du store min.
-Jeg får tårer i øynene. -Fingrene mine kan falle av.
Vinden er brutal!
Unnskyld.
Mrs. Redfield! Hvordan står det til?
Det var brått.
Han er den eneste jeg har møtt mens jeg var forkledd som hvit kvinne.
Hallo, sentralen. Quincy 5-4-7-3.
Hallo, er Mrs. Bellew inne? Det haster.
Nei?
Ikke tenk på det.
Det haster ikke så veldig. Jeg prøver igjen senere.
Irene.
Hva gjør du? Det er iskaldt.
Skal vi på festen med Clare?
Har du vært i sjette etasje?
Selvsagt! Faren min var vaktmester.
Den gangen alle elendige leiligheter hadde egen heis.
Heis?
-Må vi gå opp? -Helt til toppen.
Herregud!
Hvorfor vil noen bo her?
Hun sier det jager vekk tilfeldige besøkende.
At døden er bedre enn kjedsomhet!
Pokker ta de tynne skoene.
Hva er det, Rene?
Har du tenkt på hva du gjør om John finner det ut?
Ja.
Ikke gi opp før fjerde etasje.
Jeg bærer ingen mer enn to trapper.
Og hva ville du gjort?
Det jeg vil mer enn noe nå.
Flytte hit.
Til Harlem. Til deg.
Herregud.
Kom igjen, somlekopp.
…middag på Eddie's, så Leroy's og Smalls.
Syns andre at danserne virker rare?
-Nei, vennen, det er spriten. -Derfor sluttet jeg.
-I morges? -Ja.
Og ingenting spennende har skjedd…
-Ingen årsak. -Takk.
La være. Drinkene her er visst utrygge.
Irene, har du sverget på å aldri le igjen?
Nei. Men dere er så smarte at jeg er målløs.
Hva vil du ha å drikke?
Ingefærøl og tre knerter whisky. Først whisky, så is, så ingefærøl.
Ikke prøv å blande det selv, Dave.
-Hent butleren. -Og tjeneren.
-Kvelden er perfekt. -Bra.
Ikke stå der. Fryser du ikke?
Snakk med meg eller hør meg bable.
-Kan jeg hjelpe? -Slipp meg inn.
-Kanskje du har gått feil. -Jeg vet hvor jeg er. Slipp meg inn.
Hvilken leilighet leter du etter?
-Kona mi er der inne. -Kona di?
Sir, jeg garanterer at hun ikke er det.
-Unnskyld, du tar feil. -Nei.
-Ikke kom inn! -Sir, ro deg ned.
-Hva skjer? -Ligg unna.
Kan jeg hjelpe?
Jeg vet hun er sammen med Redfieldene.
Hvor er drinken min?
Spar deg for bryet og ligg unna.
Jeg vet hva du gjør her.
Jeg er Redfield. Hva er galt…
Ikke fortell meg hva jeg skal gjøre!
Du bør gå.
Løgner!
Forsiktig. Du er eneste hvite mann her.
Skitne løgner.
Herre Jesus!
-Skynd dere. -Fort!
Fort!
Gå ned.
Sitter bare mannen hennes der?
Jeg vet ikke.
-Hva mener du? -Jeg vet ikke om hun er død.
Han prøvde nok å beskytte kona si.
Det er vanlig.
Er hun…
Irene, la være.
Du blir kvalm.
Hun falt om og døde.
-Irene var hos henne, ikke sant? -Denne damen?
Sikkert at hun falt?
Det var ikke mannen hennes som dyttet henne, som dr. Redfield synes å tro?
Nei. Hun falt nok før noen kunne stoppe henne.
Det gikk så fort, jeg…
-Forsiktig. -Så noen andre noe?
-Du må ikke. -Så ingen fallet?
-Han var opprørt, det er sant. -Så en ulykke?
Antakelig.
Som jeg tenkte.
Jeg elsker deg.
Ulykkesdødsfall, tror jeg.
Vi går og ser på vinduet.
BASERT PÅ NELLA LARSENS ROMAN
Tekst: Jon Sæterbø