Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫חם מספיק לטעמך?‬
‫היא ניסתה הכול.‬
‫מה עם המבטים שהיא חטפה…‬
‫האמת היא שכולנו התלהבנו…‬
‫לא, זה לא מתאים לבחורה.‬
‫…לתת לך עוד כסף…‬
‫תראי את זה ככה…‬ ‫-מבחינתי זה פשוט מאוד.‬
‫חובה להתרחק מ…‬
‫כאילו כל העיר יצאה היום מהבית.‬
‫מבצעי הקיץ.‬ ‫אי אפשר להרחיק תושב ניו יורק ממציאה.‬
‫נכון?‬
‫נגיע לחנות הצעצועים ונברח מהחום הזה.‬
‫לא יסלחו לי אם לא אקנה לאחיינית שלי בובה.‬
‫היא רוצה בובה מיוחדת?‬ ‫יש בובות עם שיער שניתן לקלוע לצמות.‬
‫כן, אולי היא תאהב את זה. לא יודעת.‬ ‫-מונית!‬
‫הנה, ככה עדיף.‬
‫תראי את הבובה השחורה הקטנה.‬
‫היא תאהב אותה.‬ ‫-לא.‬
‫אם כי לא פגשה צבעוני‬ ‫מלבד אלה שעובדים אצלנו. תודה לאל.‬
‫לא, לא משנה, גבירותיי. קורה.‬
‫וזה.‬ ‫-קח.‬
‫קחי.‬ ‫-תודה.‬
‫איזו אישה נחמדה.‬
‫הנה. תודה רבה.‬
‫אימא, את זה.‬
‫יש לכם "ספר ציור ואיור של אימא אווזה"?‬
‫אזל.‬
‫כך חשבתי. חיפשתי בכל העיר.‬ ‫בני לא מוכן להתפשר על משהו אחר.‬
‫נסי שוב בעוד שבועיים. אולי יתמזל מזלך.‬
‫יום ההולדת שלו מחר.‬ ‫-אז בהצלחה בפעם הבאה.‬
‫תודה.‬ ‫-סליחה.‬
‫כמה זה עולה?‬
‫אדוני, הכול בסדר, אדוני?‬
‫בבקשה, שמישהו יעזור לי…‬
‫הוא נפל. אתה שומע אותי?‬
‫אדוני, אתה בסדר?‬
‫מה קרה?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫הוא בסדר?‬
‫החום הזה. עוד רגע אתעלף בעצמי.‬
‫כן.‬
‫אני כנראה צריכה תה. אני חשה חולשה.‬
‫הדרייטון, גברתי? אומרים שתמיד יש שם בריזה.‬
‫הדרייטון יהיה מקסים.‬
‫מונית!‬
‫קח אותו לבית חולים.‬
‫- מלון דרייטון -‬
‫תודה.‬
‫צהריים טובים.‬
‫המלצר יגיע מייד.‬
‫תפסיק.‬
‫עכשיו?‬ ‫-כן, עכשיו.‬
‫מרוצה?‬
‫נתראה בהמשך.‬
‫אל תתעכב. אהיה בודדה.‬
‫אני לא. אני מקווה.‬
‫תהיי בסדר?‬ ‫-בסדר גמור.‬
‫אשב כאן ואיהנה מהחדר הקריר הזה.‬
‫טוב.‬ ‫-טוב.‬
‫אני מניח שאני צריך…‬ ‫-אני מניחה שאתה צריך.‬
‫אנחנו שני רווקים מאוהבים.‬
‫בקרוב נינשא.‬
‫הם חושבים שאנחנו נשואים.‬
‫סליחה. אני לא מתכוונת לבהות,‬ ‫אבל נראה לי שאני מכירה אותך.‬
‫אני חוששת שאת טועה.‬
‫לא, מובן שאני מכירה אותך, ריני.‬
‫לא השתנית. תגידי, עדיין קוראים לך ריני?‬
‫כן, למרות שמזמן לא קראו לי ככה.‬
‫את לא מכירה אותי?‬
‫באמת שלא, ריני?‬
‫אני חוששת שאני לא מצליחה להיזכר…‬
‫קלייר?‬
‫נכון.‬
‫לא קלייר קנדרי?‬
‫אל תברחי.‬
‫את חייבת להישאר לדבר.‬
‫לפגוש אותך כאן. איזה מזל.‬
‫זה מפתיע ביותר, כן.‬
‫לא הייתי מזהה אותך לולא צחקת.‬
‫השתנית כל כך.‬ ‫-טוב, חלפו 12 שנים לפחות.‬
‫כמעט קפצתי לבית אביך לפני זמן לא רב.‬
‫חשבתי עלייך רבות.‬
‫באמת?‬ ‫-כמובן.‬
‫מאז שהגעתי הנה, קיוויתי שאולי אתקל במישהו.‬
‫קיוויתי שבך. ועכשיו את פה.‬
‫אני מתערבת שלא הקדשת לי כל מחשבה.‬
‫אז…‬
‫אמרי לי.‬
‫אני רוצה לדעת הכול. נשואה? ילדים?‬
‫כן. שני בנים. ואת?‬
‫בת אחת. מרג'רי. היא המלאך שלי.‬
‫בעלי ג'ון כאן בעניין עסקי.‬
‫בנקאות. בחום הזה. את מתארת לעצמך?‬
‫זה היה בעלך?‬
‫אנחנו כאן כבר שבוע שלם. משיקגו. זה הבית.‬
‫למרות שאני באה הנה ונזכרת מה זה בית באמת.‬
‫נוכל להיפגש עוד הרבה בימים שאהיה פה, לא?‬
‫אני לא יודעת… כלומר… אני פשוט…‬
‫אני גרה בהארלם, עדיין.‬
‫אני לא מגיעה הרבה לחלק הזה של העיר.‬
‫זה עצוב.‬
‫אולי אוכל לבקר אותך בפעם אחרת בהארלם?‬
‫להכיר את בנייך?‬
‫אנחנו מגיעים הרבה.‬ ‫אם הנסיעה הזו תצליח, ג'ון בטוח שנעבור הנה.‬
‫זה החלום שלי לחזור, ריני.‬
‫אני בטוחה.‬
‫קלייר…‬
‫האם הוא…‬
‫יודע?‬
‫בואי נעלה לסוויטה שלי, שם נדבר כראוי.‬
‫מלצר!‬
‫אני לא עומדת בחום הזה.‬ ‫אני חייבת להחליף בגדים.‬
‫ג'ון יחזור עוד מעט.‬
‫והנה אני, לא מפסיקה להזיע.‬
‫זה נחמד.‬
‫מצאתי את גרט ג'ונסון בספר הטלפונים.‬ ‫כעת שמה גרטרוד מרטין.‬
‫היא התחתנה עם פרד. זוכרת?‬
‫כן. מזמן לא ראיתי את פרד.‬
‫יש להם תאומים. נכון שזה נפלא?‬
‫בנים. הייתי רוצה בנים.‬
‫אבל לא אסתכן בזה שוב.‬
‫עברתי גיהינום בהיריון‬ ‫מפחד שמרג'רי תהיה כהה.‬
‫שלי כהים.‬
‫ובעלך, הוא…‬ ‫-הוא…‬
‫לא בדיוק היה "עובר כלבן" אם זו כוונתך.‬
‫חשבתי…‬
‫טוב.‬
‫מוכנה?‬
‫בכל מקרה, היא מזדהה כלבנה.‬
‫אז את מעולם לא חשבת על זה?‬ ‫-מה?‬
‫אני שואלת אם אי פעם חשבת לעבור כלבנה.‬
‫לא, למה לי?‬
‫כלומר, לעתים, בשל נוחות. אבל לא.‬
‫כלומר, יש לי כל מה שאי פעם רציתי.‬
‫מלבד אולי עוד טיפת כסף.‬
‫כמובן. זה מה שכולם תמיד רוצים,‬ ‫עוד טיפת כסף.‬
‫נחמד שיש כסף.‬
‫למעשה, בהתחשב בכול,‬ ‫לדעתי זה לגמרי שווה את המחיר.‬
‫מוטב שאלך, קלייר.‬
‫אני לא בטוחה שרעיון טוב שג'ון…‬
‫לא, ריני, זה כן.‬
‫את חייבת להישאר עוד קצת.‬ ‫בבקשה, תגידי שתישארי.‬
‫אלליי! הרסתי הכול.‬
‫תני לי רגע ואזמין לנו אוכל לכאן.‬
‫בסדר.‬
‫על מה את חושבת, ריני?‬
‫את סקרנית, זה העניין?‬
‫את יכולה לשאול כל מה שאת רוצה.‬
‫מה סיפרת לו… על משפחתך?‬
‫את יודעת, דאגתי פחות מכפי שהיית חושבת.‬
‫היו הדודות שלי, שאימצו אותי‬ ‫לאחר מות אבי ונתנו לי מעין בית.‬
‫לבנות מאוד. מכובדות מאוד. דתיות מאוד.‬
‫מעט לאחר מכן, פגשתי את ג'ון,‬
‫וברגע שמלאו לי 18 והגעתי לפרקי, התחתנו ו…‬
‫עזבנו לנצח.‬
‫ואת מאושרת?‬
‫כמובן, ריני.‬
‫כפי שאת אומרת, יש לי כל מה שאי פעם רציתי.‬
‫אני מצטערת, קלייר, זו הייתה גסות רוח.‬
‫מובן שאת מאושרת.‬
‫תראי אותך.‬
‫ובתך?‬ ‫-מרג'רי? היא אלוהית.‬
‫ג'ון רוצה לשלוח אותה‬ ‫לפנימייה בשווייץ בסתיו.‬
‫אוכל לומר שהיא תזכה לחינוך לעניין.‬ ‫בשונה ממה שאנחנו חווינו.‬
‫שירות חדרים, הלו?‬
‫אנחנו רוצות עוגות.‬ ‫את העוגות הכי יפות שלכם.‬
‫אמור לי, איזה תה יש לכם‬ ‫שטעמו כטעם שמפניה צרפתית?‬
‫אני מתלוצצת!‬
‫כן, ניקח קנקן תה קר בכוסות שמפניה.‬
‫אנחנו חוגגות.‬
‫זה מספיק, תודה.‬ ‫-שתי עוד. בקושי שתית.‬
‫כוש?‬ ‫-ג'ון, יקירי!‬
‫נתקלתי בחברה ותיקה שלי מבית הספר.‬
‫איירין וסטובר. איירין, זה בעלי, ג'ון בליו.‬
‫תענוג להכיר אותך, גברת וסטובר.‬
‫האמת היא ששמי גב' רדפילד.‬
‫כמובן, אני… אפילו לא חשבתי לשאול.‬
‫צר לי אם הפרעתי.‬
‫תביאי לי משקה, מותק?‬
‫קח.‬ ‫-תודה.‬
‫אז מה אתן אומרות? לחיי חברים ותיקים?‬
‫לחיי חברים ותיקים!‬ ‫-לחיי חברים ותיקים.‬
‫שמעת איך ג'ון קרא לי, ריני?‬ ‫-קלייר, בחייך.‬
‫לא, קדימה, ספר לה למה.‬
‫זה מטופש.‬
‫כשרק נישאנו,‬ ‫האישה הזו הייתה לבנה כשושן צחור.‬
‫אבל עם השנים, היא מתכהה ומתכהה.‬
‫אז אמרתי לה,‬ ‫"אם לא תיזהרי, בוקר אחד תתעוררי‬
‫ותגלי שנהפכת לכושונית".‬
‫כן, ומאז היא נקראת "כוש".‬
‫זה טוב!‬
‫זה מטופש.‬
‫לא, זה… זה…‬
‫זה טוב.‬
‫אלוהים, ג'ון.‬
‫אחרי כל השנים האלה, מה זה ישנה‬
‫אם תגלה שאני צבעונית באחוז אחד או שניים?‬
‫מבחינתי תתכהי כמה שתרצי.‬
‫אני יודע שאת לא צבעונית.‬
‫אז אתה לא מחבב שחורים, מר בליו?‬
‫ממש לא. אני שונא אותם.‬
‫אבל לא כמו כוש, עם כל מאמציה להיהפך לאחת.‬
‫היא לא מרשה להם להתקרב אליה,‬ ‫אפילו לא כמשרתות.‬
‫נכון?‬
‫אי פעם הכרת שחורים?‬
‫לא, אבל אני מכיר אנשים שמכירים אותם.‬
‫ומובן שאני קורא עליהם בעיתון.‬
‫בלגן נוראי. שודדים, הורגים.‬
‫האמת היא שזה עצוב.‬
‫ג'ון, ריני לא רוצה לשמוע‬ ‫על הסטיות הקטנות שלך.‬
‫מצטער. לא התכוונתי לשעמם אותך.‬
‫את גרה קרוב?‬
‫למדי.‬
‫זו עיר נהדרת, ניו יורק. עיר העתיד.‬
‫במה בעלך עוסק?‬ ‫-הוא רופא.‬
‫אלה חיים מעניינים, חיי רופא.‬ ‫-כן. קשים. גם מורטי עצבים.‬
‫אני בטוח שגם את העצבים של הרעיה.‬ ‫כל המטופלות האלה.‬
‫ג'ון, יקירי, אל תתחיל! עוד תה, ריני?‬
‫גם כך בזבזתי יותר מדי מזמנך.‬
‫אבל רק התחלנו.‬
‫תודה על המשקה.‬ ‫-אלווה אותך החוצה.‬
‫ריני.‬
‫אני מקווה שנתראה בקרוב.‬ ‫-להתראות, גברת רדפילד.‬
‫שמחתי להכיר.‬ ‫-להתראות, קלייר.‬
‫ערב טוב, לאנס.‬ ‫-ערב טוב.‬
‫איפה היית?‬
‫חיפשתי את הספר הארור ההוא.‬
‫הם אכלו?‬ ‫-נראה לי שכן.‬
‫התכוונתי להשכיב אותם לישון, אבל…‬
‫אבל נרדמת.‬ ‫-מתברר.‬
‫אני עדיין ישן?‬
‫תפוס אותו!‬
‫תמסור.‬
‫בוא הנה.‬
‫חשבתי שאתה כבר יודע איך.‬ ‫-לפעמים אני שוכח.‬
‫בסדר, עשר דקות.‬
‫תפוס את הכדור, טוב?‬ ‫-אני לא רוצה.‬
‫אל תאבד אותו.‬
‫משעמם לשחק איתך.‬
‫פשוט תניח לי.‬
‫לעזאזל.‬
‫נתפסת!‬ ‫-לעזאזל!‬
‫בריאן, למה אתה מתגנב פה?‬
‫שמרי על הפה שלך, מיס.‬
‫הם יאחרו לבית ספר.‬
‫לא אגיע בזמן למטופל הבא שלי‬ ‫אם אאלץ להקפיץ אותך.‬
‫בנים, תיכנסו.‬ ‫-איירין?‬
‫כן, אתם חייבים להיכנס עכשיו.‬
‫סליחה, מתוק.‬
‫בדיוק חשבתי כמה ג'וניור דומה לך.‬
‫אני תוהה אם הוא לא מתקדם מהר מדי בביה"ס.‬
‫קל לשכוח שהוא צעיר יותר.‬
‫תפסיקי לדאוג בנוגע לבנים.‬
‫הם בסדר. הם בנים טובים, חזקים ובריאים.‬
‫אני מניחה שכן.‬
‫אני חוששת שאימץ רעיונות משונים‬ ‫מהבנים המבוגרים יותר.‬
‫"משונים"? בנוגע למה?‬
‫אתה יודע, דברים שנערים חושבים עליהם.‬
‫כוונתך למין?‬
‫כן. בדיחות. דברים כאלה.‬
‫אם מין הוא לא בדיחה, מה הוא כן?‬
‫מה בדיחה?‬ ‫-די להתבדח.‬
‫את מוכנה?‬
‫לא, לך. אני אסע באוטובוס.‬
‫אז אאסוף אותך?‬ ‫-בבקשה. מבית הדפוס.‬
‫אברר בנוגע לעלונים וכרטיסים נוספים לנשף.‬
‫הם אמורים לשלם לך.‬
‫אם ישלמו לי, זו לא תהיה עבודת צדקה.‬
‫קדימה, בנים.‬ ‫-מוכנים?‬
‫צ'יק-צ'ק!‬ ‫-לא תתפסי אותי.‬
‫תחזור.‬ ‫-אתה מוכן?‬
‫אני מהיר.‬ ‫-קדימה.‬
‫בנים, קישטה.‬ ‫-ג'וניור.‬
‫אני לא רוצה ללכת!‬ ‫-לצערי אתה חייב.‬
‫ביי, אימא.‬
‫אני מהיר מדי! לא תתפסי אותי.‬ ‫-חזור הנה.‬
‫- קלייר בליו‬ ‫דרך סניף הדואר, ניו יורק -‬
‫גברתי, רוצה אשכולית?‬
‫תודה.‬
‫הכובע שלי.‬
‫גברת רדפילד, שכחת אחד.‬
‫תודה.‬
‫- דפוס וכלי כתיבה -‬
‫רוצה שאנהג?‬
‫כן, בטח.‬
‫הכול מוכן?‬
‫זה בעוד חודש ומכרנו הכול,‬ ‫לא כולל הכרטיסים שנמכור בדלת.‬
‫אני עצמי עסוק כמו חתול עם פרעושים.‬ ‫-לא קר לך?‬
‫לא, תשאיר אם לא קר לך.‬
‫העיר הזאת!‬
‫נראה לי שאני מתחיל לשנוא אנשים חולים.‬
‫המשפחות המטומטמות שמתערבות,‬ ‫החדרים המלוכלכים והמסריחים…‬
‫נו, באמת, זה סתם יום רע.‬
‫אתה לא רציני. אתה עוזר לחולים האלה.‬
‫לא נדבר על זה.‬ ‫-אתה העלית את הנושא.‬
‫פתח את החלון, טוב?‬ ‫-חשבתי שאמרת שקר לך.‬
‫אני נחנקת. פתח את החלון.‬
‫אני יודעת שאתה חושב‬ ‫שיהיה לנו קל יותר במקום אחר.‬
‫אמריקה הדרומית או משהו דומה.‬ ‫במידת מה אני מסכימה. צריך לנסוע לחו"ל.‬
‫לא כרגע, כמובן, אבל כשהבנים יעזבו…‬
‫נוכל לבקר בברזיל.‬ ‫-לבקר?‬
‫או שחשבתי על בית ספר אירופי לג'וניור.‬
‫את תהפכי אותו לחתיכת מפונק.‬
‫טד זקוק לתשומת לבך, לא ג'וניור,‬
‫ולא אתן לך לשלוח את ג'וניור‬ ‫לאיזה בית ספר ברמה של גן‬
‫כי הוא זוכה לחינוך חיוני.‬
‫עדיף שילמד על מין כמה שיותר מהר.‬ ‫בייחוד אם הוא לומד שזו בדיחה גדולה.‬
‫הגדולה מכולן.‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-כלום.‬
‫פשוט נמאס לי לנגן כינור שני‬
‫לארגון לקידום השחורים היקר שלך, זה הכול.‬
‫אולי תעשי מעשה צדקה לשחור הזה?‬
‫לא עכשיו. אנשים מסתכלים.‬
‫מה זה?‬
‫נראה לי שזה מקלייר בליו.‬ ‫-קלייר בליו?‬
‫האישה משיקגו שאמרת לי שנתקלת בה?‬
‫תיפגשי איתה שוב?‬
‫לא פתחתי את המכתב.‬
‫הוא מניו יורק.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫הם בטח עברו לכאן.‬ ‫-בריאן, לא אתראה איתה.‬
‫חשבתי שהייתן חברות טובות בביה"ס.‬
‫בריאן, יקירי,‬ ‫הייתי צריכה להיות אידיוטית לא להבין‬
‫שאם גבר מכנה אותי אתה-יודע-מה,‬ ‫זו אשמתו בפעם הראשונה,‬
‫אבל אשמתי אם אאפשר לו לעשות את זה שוב.‬
‫בטח.‬
‫אפשר?‬
‫"אני בודדה כל כך, בודדה כל כך…‬
‫אני מייחלת להיות עמך שוב."‬
‫אל תלעג לה. זה לא הוגן.‬ ‫-אני רק קורא את זה.‬
‫טוב.‬
‫"לא תוכלי לדעת כיצד בחיי החיוורים,‬
‫אני כל הזמן רואה‬ ‫את התמונות המאושרות של האחרים‬
‫שחשבתי שאני שמחה כל כך להשתחרר מהם."‬
‫בחייך, זה מצחיק. היא דרמטית מאוד.‬
‫"ייתכן, ריני יקרה,‬
‫שהדרך שלך היא אולי החכמה‬ ‫והמאושרת יותר לאין שיעור."‬
‫הוחמאתי. "חכמה."‬ ‫כאילו משהו יוכל לתקן את ההשפלה…‬
‫חכי, יש עוד.‬
‫"לא הייתי חשה בתשוקה מטורפת זו…‬
‫לולא הפגישה איתך."‬
‫זו חוצפה.‬
‫מאשימה אותך.‬
‫"תשוקה מטורפת."‬
‫אל תיתני לה אצבע.‬
‫למה את כועסת כל כך?‬
‫הבעל לא קרא לך…‬ ‫-לא, אבל הוא היה קורא.‬
‫זה אותו הדבר.‬
‫תודי שיש בזה צד הומוריסטי.‬
‫לא אודה.‬
‫זה לא מצחיק. זה דוחה.‬
‫איירין, עזבי. זה נורמלי. הם תמיד חוזרים.‬
‫למה? הם צריכים לעבוד קשה כדי להגיע לשם.‬ ‫למה שירצו לחזור?‬
‫אילו ידעתי, הייתי יודע מה זה גזע.‬
‫היית מצפה שיספק אותם להיות לבנים.‬
‫שטויות. מי מסופק מלהיות מה שהוא?‬
‫אני.‬
‫מסופקת.‬
‫באמת.‬
‫נלך. חכה, ג'וניור!‬ ‫-בואו, בנים.‬
‫ספרים.‬ ‫-ביי, אימא.‬
‫ביי, אימא.‬
‫ביי.‬
‫קניתי בטטות לערב. תשאירי את העוף למחר.‬
‫כן, גברתי.‬
‫כבר ניקית את החדר של הבנים?‬ ‫-עדיין לא.‬
‫מהרי. הם תיכף יחזרו ואז זה לא יהיה אפשרי.‬
‫אפשר להביא לך משהו?‬
‫לא. אני אביא.‬
‫בית משפחת רדפילד.‬
‫כן, שלום.‬
‫זה מר ונטוורת'.‬
‫הלו. כן, יו…‬
‫בסדר, ואתה?‬
‫כל אחד ואחד, באמת. אני יודעת…‬
‫רגע, אתן את שלי לביאנקה.‬ ‫גם כך לא אזדקק לו.‬
‫לא, אני רצינית.‬
‫טיפשי מצדי שלא עשיתי זאת.‬ ‫אהיה עסוקה כל כך.‬
‫טוב, כל עוד לבריאן יש מקום‬ ‫לשבת בו מפעם לפעם…‬
‫זה נחמד. ד"ש לביאנקה.‬
‫כן, אדאג לזה מייד. נתראה מחר, יו. ביי.‬
‫אלוהים אדירים, כמה שאת יפה, קלייר.‬
‫לא התכוונת לענות למכתב שלי, ריני?‬
‫בכל יום הלכתי לסניף הדואר‬ ‫הקטן והמגעיל ההוא.‬
‫אני בטוחה שהם חשבו שניהלתי רומן‬
‫ושהגבר נפרד ממני.‬
‫קלייר, אני…‬ ‫-טוב.‬
‫בסופו של דבר קלטתי.‬ ‫לא כתבת לי ולא התכוונת לכתוב.‬
‫ניסיתי בכל כוחי לשכוח,‬ ‫באמת, אבל לא הצלחתי.‬
‫הייתי חייבת לדעת למה. לכן באתי לכאן.‬
‫למה לא כתבת לי, ריני?‬
‫את מבינה…‬
‫טוב… את מבינה…‬
‫אני לא יכולה שלא לחשוב ש…‬
‫אסור לך…‬
‫אסור לך לבוא הנה.‬
‫כלומר, את לא רוצה שאבוא.‬ ‫-לא.‬
‫פשוט אסור לך להסתכן.‬
‫זה מטופש ביותר, את ודאי מבינה את זה, ו…‬
‫זה לא המעשה הנכון.‬
‫ריני, אין כמוך. המעשה הנכון?‬
‫כלומר, לא בטוח.‬ ‫-בטוח?‬
‫לבוא הנה, בהתחשב בגישה של מר בליו.‬
‫כמובן, אני מבינה.‬
‫אני לא מאשימה אותך על כך שאת כועסת.‬
‫התנהגת באופן יפהפה באותו יום,‬ ‫יפהפה ממש. תודה.‬
‫אני לא רוצה תודה.‬
‫כלומר… היה אדיב מאוד מצדך‬ ‫שנהגת בכזו עדינות.‬
‫מה עוד יכולתי לעשות, קלייר?‬
‫זעמתי עלייך ממש,‬
‫שהעמדת אותי במצב הזה.‬ ‫-כמובן.‬
‫אני לא מבינה איך לא הבנת מדוע לא כתבתי לך.‬
‫טיפשי מצדי.‬
‫מדוע לא ארצה שום קשר איתך!‬
‫אוי, לא…‬
‫אל תבכי.‬
‫אני פשוט… מרגישה נורא כל כך בנוגע לזה.‬
‫לא חשבתי…‬
‫אני מצטערת כל כך, ריני.‬
‫לא, אין סיבה.‬
‫גם אני מצטערת.‬
‫לכל הרוחות. האמת היא‬ ‫שאני שמחה מאוד לראות אותך, קלייר.‬
‫מאוד.‬
‫ואני אותך, ריני.‬ ‫את לא יכולה לתאר לעצמך עד כמה.‬
‫לולא היום ההוא, הייתי מגיעה אל הסוף,‬ ‫בלי שהצלחתי לדבר עם נפש חיה.‬
‫את לא יודעת איך זה.‬
‫כשאין לך עם מי באמת לדבר.‬
‫הפגנתי חוסר רגישות כשלא חשבתי על כך.‬
‫אני לא מצפה שתביני.‬
‫את מאושרת.‬
‫יש לך חיים אמיתיים וטובים ואת חופשיה.‬
‫חופשיה ומוגנת.‬
‫מוגנת.‬
‫אני אפילו כבר לא יודעת מה זה.‬
‫אני מתחילה להאמין שאף אחד אף פעם‬ ‫לא מאושר, חופשי או מוגן לגמרי.‬
‫אז מה זה ישנה אם אבוא לפה מפעם לפעם?‬
‫יש לך ילדה, קלייר. לא מדובר רק בביטחונך.‬
‫להיות אם זה הדבר האכזרי ביותר בעולם.‬
‫הלו. בית משפחת רדפילד.‬ ‫-כן.‬
‫רגע אחד…‬
‫ושדורש הכי הרבה אחריות.‬
‫מר ונטוורת' שוב בטלפון, גברתי.‬
‫סליחה.‬
‫הלו?‬
‫באמת, יו, תגיד לה להפסיק לדבר שטויות.‬ ‫אמרתי לך שזה בסדר.‬
‫נתראה מחר.‬
‫את נשמעת עסוקה.‬
‫הנשף של הארגון לקידום השחורים מחר.‬
‫אני בוועדת התכנון. אני בעצם הוועדה עצמה.‬
‫יו ונטוורת', הסופר?‬ ‫-כן. את מכירה אותו?‬
‫קראתי ספר או שניים שלו.‬ ‫-באמת?‬
‫הם טובים, לא?‬ ‫-אני מניחה שכן.‬
‫הם די מלאי בוז.‬
‫כן. טוב, האמת היא שהוא מקסים.‬
‫אוכל לטפל בכמה דברים בבית?‬
‫לא ציפיתי לאורחים.‬ ‫-אין בעיה.‬
‫תראי לי את ביתך.‬
‫אז יו ונטוורת' יבוא לנשף שלך?‬
‫כן. למה לא?‬
‫מוזר לי.‬
‫שגבר כזה ילך לנשף של שחורים.‬
‫מאות לבנים באים כעת לאירועים בהארלם.‬
‫למה?‬ ‫-מאותה הסיבה שאת באת. לראות שחורים.‬
‫מה אתם עושים, בנים?‬
‫כדי ליהנות, להשיג חומר לכתיבה,‬
‫להביט במוצלחים ובמוצלחים-כמעט‬ ‫שעה שהם מביטים בשחורים.‬
‫ריני, אולי גם אני אבוא?‬
‫למה, כי לבנים רבים כל כך הולכים?‬ ‫-לא, כי יהיה כיף.‬
‫אני לא יודעת. ואם מישהו יזהה אותך?‬
‫אקווה שיהיה בסדר.‬
‫תמותי משעמום.‬ ‫-אני לא. באמת שלא.‬
‫לא אוכל לדאוג לך.‬ ‫-אהיה בסדר גמור.‬
‫פשוט אשב שם‬ ‫ואביט במוצלחים ובמוצלחים-כמעט.‬
‫תראי, לא אכפת לי מה את עושה‬ ‫או לאן את הולכת.‬
‫אבל למה שתהיי במקום שעלול לסבך אותך?‬
‫ג'ון הארור.‬
‫מפריע לי להשיג את מבוקשי.‬ ‫בא לי להרוג אותו.‬
‫עדיף שלא.‬
‫עדיין יש עונש מוות, לפחות במדינה הזאת.‬
‫אני רוצה כל כך להיות שוב בחברת שחורים,‬
‫לדבר איתם, לשמוע את צחוקם.‬
‫כמעט שכחתי את זה…‬
‫לעזאזל.‬
‫שארד?‬ ‫-לא, זה שום דבר.‬
‫זו תנקה את זה.‬
‫זו!‬
‫בואי לנשף אם את רוצה. לא אמנע בעדך.‬
‫תודה, ריני. זה אדיב מאוד מצדך. באמת, תודה.‬
‫בנים?‬
‫מה את רוצה? אנחנו עסוקים.‬ ‫-ג'וניור.‬
‫אל תכעסו. אני יודעת שהרסתי הכול,‬
‫אבל אם אבטיח לא להפריע, תכניסו אותי?‬
‫רק אנחנו נאכל ארוחת ערב.‬
‫וטוב שכך. אין לי מספיק לעוד.‬
‫טוב, הם היו קאובויים‬ ‫ואני הייתי האינדיאנית,‬
‫והם תפסו אותי ממש מחוץ למוצב.‬
‫אבל אני חושבת שהצלחתי לברוח.‬
‫אל תתייחסי אליו.‬ ‫לג'וניור יש עודף ביטחון עצמי.‬
‫מה מתבשל? בטטות? באיזה סגנון?‬
‫חמאה, מלח. סוכר. פשוט.‬
‫פשוט? זה רק הטעם הכי מושלם בעולם.‬
‫איפה מצאת אותה, ריני?‬
‫אני מייחלת למשרתת שתכין אוכל ביתי אמיתי.‬
‫זה לא ככה.‬ ‫-לא ככה מה?‬
‫כולם צריכים עזרה. זה נורמלי.‬
‫אולי בפעם הבאה תישארי לארוחת ערב?‬ ‫-בבקשה, כן.‬
‫אולי אבוא מחר ונלך יחד לנשף?‬
‫טוב.‬
‫טוב, אז נתראה מחר.‬ ‫-מחר, כן.‬
‫ביי, ריני.‬
‫בנים, תיכנסו.‬ ‫-אבל לא הספקתי.‬
‫חשבתי שאולי נרדמת.‬ ‫-לא. כמעט בזמן. לשם שינוי.‬
‫יפה.‬
‫את לחוצה?‬ ‫-קום! אתה יושב לי על השמלה.‬
‫קלייר באה. קלייר בליו.‬
‫המטורפת ההיא, קלייר?‬ ‫-כן, היא.‬
‫המטורפת ההיא, קלייר בליו?‬
‫היא לא מטורפת.‬ ‫-ממתי?‬
‫פשוט… שונה.‬
‫זכיתי לביקור פתע ממנה אתמול.‬
‫אתמול? למה לא סיפרת לי?‬
‫אני לא יודעת. היה לי הרבה על מה לחשוב.‬ ‫-איירין.‬
‫היא גרמה לזה להישמע‬ ‫כאילו לא כזה בעייתי אם תבוא איתנו, אז…‬
‫הסכמתי.‬
‫היא תבוא הנה?‬ ‫-בכל רגע, לדעתי.‬
‫תהיה נחמד, טוב?‬
‫אני בספק.‬
‫כלומר, תהיה נחמד אליה.‬
‫אהיה מנומס.‬
‫תתלבש או פשוט תשכב שם?‬
‫די להשתהות פה. חכה לי למטה.‬
‫רגע, סליחה. אני אוהבת אותך.‬
‫אלוהים. את באמת לחוצה.‬
‫חשבתי שלעולם לא אחלים.‬
‫היה לי כזה חום. חשבתי שאמות. באמת.‬
‫זו הייתה מגפה קשה.‬ ‫אני לא זוכר בכמה מקרים טיפלתי.‬
‫לא כולם שרדו.‬
‫את בת מזל.‬ ‫-כן.‬
‫כמובן, רבים יותר שרדו תחת טיפולי.‬
‫אני משוויץ.‬ ‫-אז מה?‬
‫מותר להשוויץ אם זה נכון, לא?‬
‫את אולי צודקת.‬
‫סליחה. לא ידעתי שאת כבר כאן.‬
‫אל דאגה, הצגנו את עצמנו.‬
‫כן, נכון.‬
‫את יפהפייה, ריני.‬
‫אני חוששת שבחרתי לא נכון.‬
‫שטויות! היא מושלמת.‬
‫אם אוכל לעשות את זה שוב.‬ ‫-אמרת כבר.‬
‫הנה הם!‬
‫איך אני נראית?‬
‫כמו נסיכה.‬
‫טוב, טוב.‬
‫לילה טוב ולילה טוב.‬ ‫-לילה טוב.‬
‫אני מרגישה כפי שהרגשתי‬ ‫בלילה שלפני חג המולד.‬
‫ידעתי שמחכה לי הפתעה,‬ ‫אבל לא הצלחתי לנחש מהי.‬
‫אני מתרגשת כל כך. את לא מסוגלת לתאר.‬
‫"את לא מסוגלת לתאר."‬ ‫-תפסיק.‬
‫היי.‬
‫המוזיקה יפה.‬
‫הם יהיו שם.‬
‫ביאנקה, אני זועם!‬
‫הנה יו!‬
‫יש לנו מקום לשבת?‬
‫בתא עם יו, אם נצליח להגיע לשם.‬
‫כמה נפלא!‬
‫הוא הולך על זה!‬
‫פליס, דייב!‬
‫איזה ניצחון! התזמורת נפלאה!‬ ‫-כמה מהנה!‬
‫בוא, בריאן, הולכים לרקוד.‬ ‫-מה…‬
‫לא.‬ ‫-כן.‬
‫תיזהרי. לאיש יש שתי רגליים שמאליות.‬
‫זה נכון?‬ ‫-לא.‬
‫כן, זה נכון מאוד. טיפה חלוד.‬ ‫-טוב, בוא ננסה.‬
‫לא גרוע כל כך.‬
‫"עני, עשיר, קבצן, גנב…" מה ההמשך?‬
‫"רופא, עורך דין, צ'יף אינדיאני."‬ ‫כולם פה בנוסף לאחרים.‬
‫מה שאני מנסה לברר זה ההיסטוריה והמעמד‬
‫של היפהפייה הבלונדינית מהאגדות שהבאת איתך.‬
‫רואה?‬
‫זאת שכרגע רוקדת עם בעלך.‬
‫היא בחורה שהכרתי פעם בשיקגו.‬ ‫מרגש אותה מאוד שאני מכירה אותך.‬
‫כמה יפה מצדה.‬
‫את רואה את אשתי הסוררת בהמון?‬
‫כן!‬
‫הבעיה הרגילה.‬
‫כל האדונים הצבעוניים‬ ‫העבירו נורדית פשוטה על דעתה.‬
‫תפסיק!‬
‫האם ראיתי אותה הערב, מלבד במקומות פה ושם‬
‫שבהם סובב אותה איזה אתיופי?‬
‫לא ראיתי.‬
‫טוב, אדוני, אתה חייב להודות‬ ‫שהגבר הצבעוני הממוצע‬
‫הוא רקדן טוב יותר מהלבן הממוצע.‬
‫כלומר, אם הידוענים שמגיעים לכאן‬
‫הם טיפוסים נאים כמוך.‬
‫מאחר שלא זכיתי לרקד עם אף אחד מהזכרים,‬
‫אינני במצב להתווכח על כך.‬
‫ביאנקה וחברותיה תמיד מדברות בהתלהבות‬
‫על כמה שאיזה שחור הוא נאה,‬ ‫בייחוד אם הוא כהה במיוחד,‬
‫כמו ראלף הייזלטון שם.‬
‫עשרות נשים הכריזו כי הוא נאה במיוחד.‬
‫מה את חושבת? זה נכון?‬
‫לא. ולדעתי גם אף אחת אחרת לא תחשוב כך.‬
‫זו אקזוטיות לשמה. עניין במה ששונה.‬
‫מעין התרגשות…‬
‫משהו שמרגישים בנוכחותו של משהו מוזר,‬
‫ושאולי אפילו דוחה אותך קצת.‬
‫והנה לך.‬
‫אז האם את בדעה אחת עם הרעיון‬
‫שאנו באים הנה כי אנחנו שוחרים לטרף?‬
‫לא.‬
‫מדובר יותר בסקרנות, לדעתי.‬
‫כמו הנסיכה שלך משיקגו.‬
‫מה זה אמור להביע?‬
‫דברים הם לא תמיד כפי שהם נראים, יו.‬
‫שככה יהיה לי טוב.‬
‫לא רואים רק ממבט עליה.‬ ‫-נכון.‬
‫מפתיע ביותר.‬
‫תגידי לי, את תמיד מבחינה בהבדל?‬
‫עכשיו אתה באמת נשמע כמו בור.‬ ‫-לא, אני רציני.‬
‫תחושה של קרבת דם או משהו כזה?‬
‫תפסיק לדבר איתי‬ ‫כאילו שאתה כותב לנשיונל ג'יאוגרפיק.‬
‫אני יודעת בדיוק כמוך.‬
‫אבל אני מניחה שלפעמים יש…‬
‫משהו שלא ניתן לשים עליו את האצבע.‬
‫כן, אני מבין את כוונתך.‬
‫כן, המון אנשים "עוברים" כל הזמן.‬
‫קל לשחור לעבור כלבן.‬
‫אני לא בטוחה שיהיה קל כל כך‬ ‫לאדם לבן לעבור כשחור.‬
‫מעולם לא חשבתי על זה.‬
‫לא, יו. למה לך?‬
‫לפעמים נדמה לי שאת שהיית מצליחה.‬
‫כן.‬
‫ובמובן מסוים, אם אפשר, למה לא?‬
‫סליחה. היי.‬
‫אני שואל, למה לא?‬ ‫-מי אומר שאני לא?‬
‫את מבלבלת במיוחד הערב.‬
‫ואתה חמור.‬
‫כלומר…‬
‫כולנו מנסים לעבור כמשהו אחר.‬
‫לא?‬
‫אני חמור?‬
‫רגליי כואבות כאילו רצתי מרתון.‬
‫אני מקנאה באנרגיה שלך.‬
‫טוב, אני מניח שעליי למצוא את אשתי‬
‫לפני שגבר זה או אחר‬ ‫יגנוב אותה ממני לצמיתות.‬
‫הלא תרקוד איתי, מר ונטוורת'?‬
‫זה לא בדיוק הצד החזק שלי, מיס בליו.‬
‫יו.‬ ‫-בריאן.‬
‫תודה.‬ ‫-ולך.‬
‫תודה.‬ ‫-בעלך קלקל אותי, ריני.‬
‫אני חייבת לרקוד איתו שוב. הוא הכי טוב כאן.‬
‫אני מניח שאשתי לא אמרה לך‬ ‫שאני לא מגיב היטב לחנופה.‬
‫עם זאת, אשמח מאוד‬
‫למצוא לך מחליף ראוי.‬
‫עכשיו, זה האיש שלך.‬
‫את?‬ ‫-כן.‬
‫אסתפק בך. בוא.‬
‫להתראות.‬ ‫-אין לו סיכוי.‬
‫שום סיכוי.‬
‫אתה יודע, אני דווקא שמחה שהיא באה.‬
‫אבל נכון שהיא יפה בצורה יוצאת דופן?‬
‫לא, לא במיוחד.‬
‫אתה צוחק.‬ ‫-לא.‬
‫כלומר, אני מניח שהיא הייתה יכולה‬ ‫להיות אישה לבנה נאה במיוחד,‬
‫אבל באופן אישי,‬ ‫אני אוהב את הנשים שלי כהות יותר.‬
‫כן?‬
‫אולי זה פשוט כי היא הייתה מאושרת כל כך.‬
‫איירין, תיזהרי.‬
‫אל תהיי אחראית לאושר מסוג זה.‬
‫שטויות.‬
‫היי, שקט!‬
‫קלייר?‬
‫חוזרת לישון, אימא?‬
‫מובן שלא, מתוק.‬
‫איפה קלייר?‬ ‫-היא תבוא בהמשך כשתהיו במיטה.‬
‫אבל היא שולחת נשיקות מיוחדות.‬ ‫-אבא אמר שהיא תשחק איתי.‬
‫טד, קח את אחיך למטבח ותאכלו.‬
‫אני לא רוצה לאכול.‬
‫טד, אמרתי שתיקח את…‬ ‫-סליחה.‬
‫מצטער, אמרתי לג'וניור שקלייר תבוא.‬
‫מה זה היה?‬
‫מישהו כינה אותו…‬
‫את-יודעת-מה מלוכלך היום.‬
‫זולינה?‬ ‫-מאחור, ריני.‬
‫מה לעזאזל? קלייר, את לא קפואה?‬
‫כשהאל מביא יום קסום כמו זה,‬ ‫אני אומרת, אמצי אותו בחום.‬
‫את משוגעת.‬
‫זו, תעזרי לי עם הקניות?‬ ‫-קוראים לזה קיץ אינדיאני.‬
‫קיץ אינדיאני?‬ ‫-זו.‬
‫זו ואני דיברנו על השכנים, משפחת צ'רלסטון.‬
‫הבכורה יפה כל כך.‬ ‫-נכון.‬
‫טד בקושי מסוגל להביט בה.‬
‫גיל ההתבגרות עושה בלגן בחברויות.‬ ‫-גיל ההתבגרות הוא בלגן!‬
‫בהחלט!‬
‫אני לא יודעת.‬
‫כזכור לי, היו לך הרבה חברים.‬
‫אני מניחה שכן.‬
‫לפעמים אני תוהה‬ ‫למה לא היינו חברות טובות יותר.‬
‫הסתדרנו.‬
‫אבל תמיד הערכתי אותך.‬
‫תמיד היית רגועה כל כך ויפה מול הכול.‬
‫אני? בחייך.‬
‫את תמיד היית היפהפייה.‬
‫לא לדעתי.‬
‫תישארי לארוחת ערב?‬
‫אני לא יכולה.‬
‫ג'ון חוזר הביתה.‬
‫חשבתי שבשבוע הבא.‬
‫הקדים לחזור.‬
‫מתגעגע אליי.‬
‫אני לא מרגישה כמוהו.‬ ‫הלוואי שיעזוב לצמיתות.‬
‫אסור לך לומר את זה.‬ ‫-אסור לי?‬
‫עדיין תבואי לברידג'?‬
‫חס ושלום להפסיד ברידג', ריני.‬
‫"בפנים היה חשוך עם ריח של עץ ושמן.‬
‫היא דפקה את ראשה בנורה העירומה‬ ‫שהשתלשלה מהתקרה."‬
‫מי רוצה את החלק הבא?‬
‫"כל הזמן הזה, החולדה ייצבה את הנורה‬
‫ומשכה בשרשרת והאור הבהב."‬
‫היה לינץ' בליטל רוק. שמעת על זה?‬
‫לא עכשיו.‬ ‫-מה קרה?‬
‫גבר שחור הואשם בתקיפת שתי נשים לבנות.‬
‫מה הוא עשה להן?‬
‫זו פחות שאלה של "מה" ויותר של "אם", טד.‬
‫אבל בכל מקרה עשו לו לינץ'.‬ ‫-בדיוק.‬
‫ג'וניור, צחצח שיניים.‬
‫הם…‬
‫רדפו אחריו…‬ ‫-בריאן.‬
‫כשתפסו אותו,‬ ‫תלו אותו מעמוד טלפון ואז ירו בו.‬
‫אבל למה, אבא?‬ ‫-כי הם שונאים אותנו, בן.‬
‫אמרתי, בריאן, לא עכשיו.‬
‫בוא הנה.‬
‫נראה שאסור לדבר על הדברים האלה‬
‫בלי לצער את נשות המשפחה.‬
‫בסדר.‬ ‫-כן.‬
‫לך צחצח שיניים.‬
‫אני יודעת שאני מתייחסת ברצינות לאימהות.‬
‫אני יודעת שאני עסוקה בבניי‬ ‫ובניהול משק הבית,‬
‫אבל לא נראה לי שזה מצחיק.‬
‫ריני, אני יודעת.‬
‫את טובה כל כך. מושלמת כל כך.‬
‫את אומרת את זה כאילו שזה דבר רע.‬
‫בואי נשב פה דקה.‬
‫אני אוהבת לשמוע אותו מנגן.‬
‫יהיה מה שיהיה, אל תחשבי‬ ‫שאשכח כמה היית טובה אליי.‬
‫על מה את מדברת?‬ ‫-אני רצינית.‬
‫תביני, אני…‬
‫אין בי מוסר או תחושת מחויבות כמוך.‬
‫את מדברת שטויות.‬ ‫-אבל זה נכון, ריני.‬
‫את לא מבינה?‬
‫אני כלל לא כמוך.‬
‫אעשה הכול כדי להשיג את מה שאני הכי רוצה.‬
‫אפגע בכל אחד.‬
‫אזרוק הכול לפח.‬
‫הכול.‬
‫אני מסוכנת.‬
‫קלייר, תפסיקי.‬
‫את טועה.‬
‫תמיד היה לך כל כך הרבה. לא ויתרת על דבר.‬
‫קלייר?‬
‫אני מצטערת.‬
‫מיי התקשרה?‬
‫אני לא יודעת איפה היא.‬
‫זו הארורה והערב החופשי שלה…‬
‫היא צריכה לראות את משפחתה מפעם לפעם.‬
‫אבל אנחנו כבר מאחרים ו…‬
‫זה הלילה האחרון שלי‬ ‫לפני שאני יוצאת לאירופה.‬
‫אולי אני אשאר עם הבנים, ושניכם תלכו?‬
‫באמת?‬ ‫-אין בעיה.‬
‫לא נוכל להשאיר אותך.‬ ‫-אתם כן.‬
‫ואז המספרים יהיו שווים.‬
‫טוב, עכשיו אני באמת חייב לשחק ברידג'.‬
‫לכי.‬ ‫-אבל אתגעגע אלייך, ריני.‬
‫לא נכון. קדימה. קישטה.‬
‫לכו.‬
‫כאן נמצא כל הכישרון.‬
‫כן, והאלכוהול.‬
‫איפה הנסיכה?‬
‫זה נדיר שאני זוכה להיות רק עם שניכם.‬
‫היא באירופה.‬
‫בתה בפנימייה, בשווייץ, מכל המקומות.‬
‫מה?‬ ‫-כלום. פשוט…‬
‫מה את יודעת על שווייץ?‬
‫לא אתגעגע אליה יותר מדי. לטעמי היא מתישה.‬
‫יש מי שיאמר את אותו הדבר עליך.‬
‫אמת.‬
‫אבל מה שהיא עושה פשוט חסר בושה.‬ ‫תמיד לשחק אותה קורבן.‬
‫"אני כזאת מסכנה וטרגית" וכו'…‬
‫זו דרך עלובה למשוך אהדה…‬
‫לא נראה לי שזה הוגן…‬ ‫-לא סיימתי.‬
‫אבל יש בה קסם כלשהו.‬
‫יו, אתה בקושי מכיר את האישה.‬
‫מאחר שהיא לא כאן כדי להגן על עצמה…‬ ‫-אתה תגן?‬
‫אבירי ביותר מצדך, אני בטוח.‬
‫צהריים טובים, לאנס.‬ ‫-איירין.‬
‫חייבים לתת לזה להתייבש לפני שמחברים.‬
‫זה נחמד, נכון? רק ארבעתנו.‬
‫אכין שוקו חם.‬ ‫-כן, בבקשה!‬
‫לא, אני רוצה להמשיך לדבר על זה.‬
‫שניכם נראים רציניים.‬ ‫-אנחנו מדברים על ג'ון קרטר.‬
‫קורבן הלינץ' בליטל רוק.‬
‫שוב פעם זה?‬ ‫-חייבים לדעת על הדברים האלה.‬
‫באמת?‬ ‫-יש לנו עוד אגוזים?‬
‫אבדוק.‬ ‫-גם אני רוצה.‬
‫את יודעת שהם עשו יותר מאשר רק לירות בו.‬
‫הם חיברו את גופתו לשיירה,‬ ‫וגררו אותה ברחבי העיר.‬
‫אתה סיפרת על זה לאביך?‬ ‫-הוא סיפר לי.‬
‫באמת?‬
‫אני כבר מבוגר מספיק‬ ‫כדי שלא ידברו אליי כמו אל ילד.‬
‫תודה על ארוחת הערב, אימא.‬
‫הייתי מעדיפה שתפסיק לדבר איתם על הלינץ'.‬
‫למה?‬
‫יהיה להם זמן ללמוד על דברים איומים‬ ‫כשיהיו מבוגרים יותר.‬
‫כרגע הם מוגנים.‬ ‫-את טועה לחלוטין.‬
‫אם את נחושה בדעתך‬ ‫שהם יגדלו בארץ הארורה הזאת,‬
‫שידעו מה מחכה להם, ויפה שעה אחת קודם.‬
‫אבל הם מאושרים. למה להרוס את זה?‬
‫אני רוצה שיישארו מאושרים.‬ ‫-איירין.‬
‫מה הטעם בהסתרת דברים מהם?‬
‫ניסינו למנוע מהם לשמוע את המילה "כושון".‬
‫אל תגיד…‬ ‫-הם גילו בדרך הקשה.‬
‫אל תדבר על בעיית הגזע. אני לא מוכנה.‬
‫זה גם הבית שלי. הם צריכים לדעת…‬ ‫-הם לא!‬
‫הם לא.‬
‫אני לא מבין איך מישהי חכמה כמוך‬ ‫יכולה להיות טיפשה כל כך.‬
‫רציתי לעזוב את הגיהינום הזה לפני שנים.‬
‫אמרתי שאנחנו צריכים לנסוע קצת.‬
‫אבל אז נראית מאושר יותר‬ ‫כשקלייר הייתה פה, אז…‬
‫איך לעזאזל קלייר קשורה לזה?‬
‫לולא היא, היינו יוצאים לטיול.‬
‫ויתרתי על הרעיון כי התנגדת…‬
‫לא התנגדתי לכך שקלייר…‬ ‫-לעזאזל עם זה!‬
‫איירין, אני לא מדבר על קלייר.‬
‫כי נראה…‬ ‫-ואני לא מדבר על טיול!‬
‫אני מדבר על עזיבה…‬
‫נראה לי שאתה הרבה פחות‬ ‫שמח בחלקך כשהיא לא פה.‬
‫לא לדעתי.‬
‫לא.‬
‫אני קמה.‬
‫אל תדאג.‬
‫יפה מצדך שחשבת לקרוא לי.‬ ‫-תמיד הבעל הדואג.‬
‫המון אנשים באים לתה.‬
‫תודה לאל שהכול מוכן.‬
‫קלייר למטה.‬ ‫-קלייר? איך?‬
‫לא הזמנתי אותה, בכוונה.‬
‫היא חזרה מזמן. זו תמיד כותבת הודעות‬
‫ולא נראה שאת חוזרת אליה.‬
‫היוכל גבר פשוט לשאול מדוע?‬
‫זאת מסיבה ליו שבמקרה לא מחבב אותה במיוחד,‬
‫אז לא הזמנתי אותה.‬
‫אם את שואלת אותי,‬ ‫חוסר החיבה שלו קשור פחות אליה‬
‫ויותר לכך שהיא לא מעניקה לו תשומת לב.‬
‫אתה אוהב את יו.‬ ‫-נכון.‬
‫אבל את חייבת להודות‬ ‫שהוא משוכנע שהוא אלוהים.‬
‫אני לא מסכימה איתך.‬
‫הוא חושב שהוא טוב הרבה יותר ממנו.‬
‫בריאן?‬
‫אני מצטער. זאת אשמתי, איירין.‬
‫נראה שנפגעה מכך שלא הוזמנה.‬ ‫אמרתי לה שאני בטוח ששכחת.‬
‫אבל, בריאן, אני…‬
‫אז דיברת איתה?‬
‫כן.‬
‫כמובן.‬
‫למרות מה שאמרתי,‬ ‫קלייר אכן תורמת לכל מסיבה.‬
‫היא יפה כל כך.‬
‫לא תתעכבי?‬
‫תודה.‬ ‫-סליחה.‬
‫כולנו מדברים על לה ג'וזפין.‬ ‫אני מניחה שצפית בה?‬
‫ג'וזפין בייקר? לא, מעולם לא.‬ ‫-את מפסידה.‬
‫היא אולי הופיעה ב"שאפל אלונג" כשצפיתי בזה,‬
‫אבל אני לא זוכרת.‬
‫אני מעדיפה אותה על פני את'ל ווטרס.‬
‫את'ל ווטרס מצוינת.‬
‫שלום, פליס, אני שמחה שבאת.‬
‫חזרי. איירין.‬
‫לא התיישבת כל אחר הצהריים.‬
‫אני רוצה לדבר איתך.‬
‫צאי מזה, מה שזה לא יהיה.‬ ‫את נראית כמו כורה הקברים השני.‬
‫אני לא מרגישה טוב כל כך.‬
‫מזג האוויר, כנראה.‬ ‫-קני לעצמך שמלה יקרה, ילדה.‬
‫זה תמיד עוזר.‬
‫ניסיתי לתפוס אותה לבד‬ ‫כל אחר הצהריים. קלייר!‬
‫את פשוט אלוהית, יושבת בשקט כמו ציור.‬
‫בואי למפגש קטן בחודש הבא.‬ ‫-את חייבת!‬
‫פליס, אמרתי לדייב שסיימתי את הספר שלו.‬
‫קראת את הספרים שלו?‬ ‫-כמובן. את כולם!‬
‫סליחה, ריני. כנראה דחפתי אותך.‬ ‫אני גמלוני כל כך.‬
‫אל תגידי לי שאין לו מחיר ואין לו תחליף.‬
‫לא, לא דחפת אותי. אני בטוחה.‬
‫הקומקום הזה היה הפריט המכוער ביותר‬
‫שהיה אי פעם‬ ‫לאבות אבותיך המקסימים בצבא הדרום.‬
‫שכחתי לפני כמה אלפי שנים הוא היה שייך‬
‫לדוד-רבא-רבא-רבא של בריאן…‬
‫כלומר, עד עתה לא מצאתי דרך להיפטר ממנו.‬
‫השראה! נדרש רק לשבור אותו,‬ ‫ונפטרתי ממנו לנצח.‬
‫פשוט.‬ ‫-כל הכבוד.‬
‫מקסימה שלי…‬ ‫-זה היה נפלא.‬
‫כל הכבוד.‬
‫בריאן, תודה רבה על מסיבת תה ש…‬
‫ביי, ריני.‬ ‫-…שלא תהיה עוד שכמותה.‬
‫את נשארת לארוחת ערב?‬ ‫-אני לא יכולה.‬
‫נכון. חבל. גם ככה לבריאן יש עבודה.‬
‫שמחתי כל כך לראותך.‬ ‫-להתראות.‬
‫תודה רבה. היה נפלא.‬
‫היה טוב לראות אותך. תודה.‬
‫ואז ניצחתי את פטריק בתחרות.‬ ‫-כובע!‬
‫נתחרה במדרגות! לא תתפוס אותי.‬
‫אני לא נותן לך אותו. לא!‬
‫ערב טוב.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫אלליי, עיניי דומעות.‬ ‫-אני חוששת שאצבעותיי ייפלו.‬
‫הרוח הזאת אכזרית!‬
‫סליחה.‬
‫גברת רדפילד. מה שלומך?‬
‫זה היה גס רוח.‬
‫בדיוק חלפת על פני האדם היחיד‬ ‫שאי פעם הכרתי כשהתחפשתי ללבנה.‬
‫שלום, מרכזייה. קווינסי 5-4-7-3.‬
‫שלום, גברת בליו נמצאת? זה דחוף.‬
‫לא?‬
‫לא משנה.‬
‫זה לא דחוף עד כדי כך.‬
‫אנסה שוב בהמשך.‬
‫איירין.‬
‫מה את עושה? קור כלבים.‬
‫אנחנו הולכים למסיבה עם קלייר?‬
‫אי פעם היית בקומה השישית?‬
‫כמובן. אבי היה שרת.‬
‫בימים הטובים ההם,‬ ‫כשלכל דירה עלובה הייתה מעלית משלה.‬
‫מעלית?‬
‫אתה לא מתכוון שצריך לעלות ברגל.‬ ‫-עד למעלה.‬
‫אלוהים!‬
‫למה שמישהו יגור פה?‬
‫לטענתה זה מרתיע אורחים לא קרואים.‬
‫היא תעדיף למות מאשר להשתעמם.‬
‫לעזאזל עם הנעליים הדקות האלה.‬
‫מה העניין, ריני?‬
‫חשבת מה תעשי אם ג'ון יגלה?‬
‫כן.‬
‫אל תתייאשו לפני הקומה הרביעית.‬
‫אני מסרב לשאת מישהי‬ ‫על פני יותר משתי קומות.‬
‫ו…? מה תעשי?‬
‫אעשה מה שאני רוצה יותר מכול עכשיו.‬
‫אבוא לגור פה.‬
‫בהארלם. איתך.‬
‫אלוהים.‬
‫בואי, חתיכת איטית.‬
‫…ארוחת ערב ב"אדי'ס",‬ ‫ואז "לרוי'ס" ואז "סמולס".‬
‫הרקדניות נראו מוזרות לעוד מישהו?‬
‫לא, מותק, רק האלכוהול.‬ ‫-לכן נגמלתי.‬
‫מהבוקר?‬ ‫-כן.‬
‫ולא קרה שום דבר מעניין…‬
‫על לא דבר.‬ ‫-תודה.‬
‫לא כדאי. שמעתי שהמשקאות פה מסוכנים.‬
‫איירין, נשבעת לא לצחוק עוד?‬
‫לא. פשוט, כולכם חכמים כל כך שנאלמתי דום.‬
‫אין לך משקה. מה תרצי?‬
‫ג'ינג'ר אייל ושלוש לגימות סקוטש.‬
‫קודם סקוטש, ואז הקרח, ואז הג'ינג'ר אייל.‬
‫אל תנסה לערבב את זה לבד, דייב, חמודי.‬
‫שרב המשרתים יבוא.‬ ‫-ושומר הסף, כן?‬
‫כן, זה ערב מושלם.‬ ‫-יופי.‬
‫אל תעמדי שם. את לא קופאת?‬
‫בואי. דברי איתי,‬ ‫או לפחות תשמעי אותי מקשקש.‬
‫ערב טוב. אפשר לעזור לך?‬ ‫-תכניס אותי.‬
‫אולי באת לבית הלא נכון.‬ ‫-אני יודע איפה אני. תכניס אותי.‬
‫איזו דירה אתה מחפש?‬
‫אשתי שם בפנים.‬ ‫-אשתך?‬
‫לא, אדוני. היא לא פה. אני מבטיח.‬
‫סליחה, נראה לי שאתה טועה.‬ ‫-אני לא טועה.‬
‫אל תיכנס!‬ ‫-אדוני, תירגע.‬
‫מה קורה?‬ ‫-זוז.‬
‫אפשר לעזור לך?‬
‫הייתי בבית משפחת רדפילד‬ ‫ואני יודע שהיא איתם.‬
‫ראלף, איפה המשקה שלי?‬
‫חסוך לעצמך צרות וזוז מדרכי.‬
‫אני יודע מה אתם עושים פה. אני יודע.‬
‫אני רדפילד. מה לעזאזל הבעיה…‬
‫אין לך זכות לומר לי מה לעשות! לאף אחד מכם!‬
‫עדיף שתלך.‬
‫שקרנית!‬
‫תיזהר. אתה הגבר הלבן היחיד פה.‬
‫שקרנית מטונפת שכמותך.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫מהר.‬ ‫-מהרו!‬
‫מהרו!‬
‫רדו למטה.‬
‫בעלה סתם יושב שם?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫מה זאת אומרת, את לא יודעת?‬ ‫-אני לא בטוחה שהיא מתה.‬
‫אני מתאר לעצמי שפשוט ניסה להגן על אשתו.‬
‫זה לא נראה לי יוצא דופן.‬
‫היא…?‬
‫איירין, אסור לך.‬
‫זה יעשה אותך חולה.‬
‫כלומר, היא פשוט נפלה מעבר למעקה ונעלמה.‬
‫איירין עמדה לצדה, נכון?‬ ‫-האישה הזאת פה?‬
‫את בטוחה שנפלה?‬
‫בעלה לא דחף אותה או משהו,‬
‫כפי שד"ר רדפילד חושב שקרה?‬
‫לא. אני די בטוחה שהיא פשוט נפלה‬ ‫לפני שיכלו לעצור אותה.‬
‫זה קרה מהר כל כך. אני…‬
‫זהירות.‬ ‫-עוד מישהו מכם שם לב למשהו?‬
‫אסור לך.‬ ‫-איש מכם לא ראה איך נפלה?‬
‫הוא היה נסער, זה נכון.‬ ‫-אז תאונה?‬
‫נראה שתאונה, כן.‬
‫כך חשבתי.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫מוות מתאונה, כך אני נוטה להאמין.‬
‫נעלה להעיף מבט נוסף בחלון.‬
‫- מבוסס על הרומן מאת נלה לרסן -‬
‫תרגום כתוביות: רותי זהרן‬