Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRÆSENTERER
Er det varmt nok?
Hun har prøvet alt.
Hvad med det udtryk, hun fik…
Vi var alle opsatte på…
Det er forkert til en pige.
…giver flere penge…
-Se på det sådan… -Det er helt enkelt.
Jeg holder mig væk fra…
Det er, som om hele byen er ude i dag.
Udsalg. En newyorker går ikke glip af et godt tilbud.
Det må du nok sige.
Lad os køle af i legetøjsforretningen. Min niece plager mig om en dukke.
Beder hun om en særlig slags? Dem med hår, man kan flette?
Ja, måske kan hun lide det.
Det var bedre.
Se lige det lille negerbarn.
-Den vil hun elske. -Nej.
Hun har aldrig mødt en farvet, der ikke arbejdede for os.
Det gør ingenting, de damer. Det kan ske.
-Du godeste. -Værsgo.
-Tak.
Sikke en sød dame.
Værsgo. Mange tak.
Jeg vil have den.
Har De Moder Gås Malebog?
Udsolgt.
Jeg har ledt over hele byen. Min søn sværger ikke til andet.
Prøv igen om et par uger. Så lykkes det måske.
-Han har fødselsdag i morgen. -Bedre held næste gang.
Mange tak.
Er alt vel?
Hjælp mig. Jeg…
Han faldt om. Kan De høre mig?
Er alt vel?
-Hvad skete der? -Ingen anelse.
Er han okay?
Varmen er også lige ved at få mig til at besvime.
Ja.
Jeg trænger til en kop te.
Drayton? De siger, at der altid er en frisk brise.
Drayton lyder dejligt.
Taxa!
Få ham på hospitalet.
Tak.
Goddag.
Tjeneren kommer straks.
Hold nu op.
-Her og nu? -Ja, nu.
Tilfreds?
-Vi ses senere. -Skynd dig. Jeg vil føle mig ensom.
Det varer ikke længe.
-Klarer du dig? -Ja.
Jeg vil sidde her og nyde den kølige sal.
-Okay. -Okay.
-Jeg bør nok… -Ja.
-Vi er to ugifte, der er forelskede. -Vi bliver snart gift.
De tror, at vi er det.
Undskyld. Jeg vil ikke stirre, men jeg tror, at vi kender hinanden.
De tager fejl.
Nej, jeg kender dig, Rene.
Du har ikke ændret dig. Kalder de dig stadig Rene?
Ja, men ingen har kaldt mig det meget længe.
Kender du mig ikke?
Virkelig ikke, Rene?
Jeg kan desværre ikke huske…
Clare?
Det stemmer.
Clare Kendry?
Du må ikke stikke af.
Du må blive og tale.
Sjovt at møde dig her. Et rent lykketræf.
Det er ret overraskende.
Jeg kunne genkende din latter.
-Du har ændret dig. -Det er mindst 12 år siden.
Jeg havde nær besøgt din far for ikke så længe siden.
Jeg har så tit tænkt på dig.
-Har du? -Ja.
Jeg har altid håbet på at møde nogen.
Helst dig. Og her sidder du.
Du har sikkert ikke tænkt på mig.
Så…
Fortæl.
Jeg vil vide alt. Gift? Børn?
Ja. To drenge. Og du?
En pige. Margery. Hun er min engel.
Min mand John er på forretningsrejse.
Og sikke en ulidelig hede!
Var det din mand?
Vi har været her en hel uge. Vi bor i Chicago.
Men jeg kommer her og husker, hvad hjemme er.
Vi kan ses en masse nu, når jeg er her, ikke?
Det ved jeg ikke…
Jeg bor stadig i Harlem.
Jeg er ikke ofte i den her del af byen.
Hvor ærgerligt.
Måske kan jeg besøge dig engang i Harlem?
Møde dine drenge?
Vi er her ofte. Går turen godt, mener John, vi bør flytte.
Det er min drøm at komme tilbage.
Javel.
Clare…
…er han…
Klar over det?
Vi går op i min suite og får en snak.
Tjener!
Jeg kan ikke tåle den varme. Jeg skifter.
John er snart tilbage.
Og jeg er badet i sved.
Det er rart.
Jeg fandt Gert Johnson i telefonbogen. Nu Gertrude Martin.
Hun giftede sig med Fred.
Jeg har ikke set Fred i evigheder.
De fik tvillinger. Skønt, ikke?
Drenge. Jeg ville gerne have drenge.
Men jeg vil ikke risikere det igen. Jeg frygtede, at Margery blev mørk.
Mine er mørke.
-Og er din mand… -Han…
…kunne ikke "skifte", hvis det var det, du mente.
Jeg troede…
Jaså!
Gider du?
Nå, men hun går for at være hvid.
-Har du aldrig tænkt på det? -Hvad?
Har du aldrig tænkt på at skifte over?
Nej, hvorfor det?
Af bekvemmelighed, formoder jeg. Men nej.
Jeg har alt, jeg ønsker mig.
Bortset fra lidt flere penge.
Naturligvis. Vi ønsker alle lidt flere penge.
Penge er en rar ting at have.
Alt i alt mener jeg, at det er prisen værd.
Jeg må gå, Clare.
Det er ikke en god idé, at John…
Jo, Rene, det er det.
Bliv lidt længere. Jeg beder dig.
Pokkers! Jeg har lavet et rod.
Giv mig et øjeblik, og jeg får mad bragt op.
Okay.
Hvad tænker du?
Er du nysgerrig?
Du kan spørge om alt.
Hvad har du fortalt ham om din familie?
Det var ikke så stort et problem, som du tror.
Mine tanter gav mig et hjem, da far døde.
Meget hvide. Meget respektable og religiøse.
Jeg mødte John kort efter,
og da jeg blev 18 og myndig, blev vi gift og…
Jeg fløj fra reden.
Er du lykkelig?
Selvfølgelig.
Som du siger, har jeg alt, jeg ønsker mig.
Undskyld, Clare, det var ubehøvlet.
Du er jo glad.
Se dig lige.
-Og din datter? -Margery? Hun er guddommelig.
John vil anbringe hende på en schweizisk kostskole til efteråret.
Hun vil få en fremragende uddannelse. Ikke som os.
Roomservice?
Vi vil have de smukkeste kager, I har.
Hvilken te kan gå for fransk champagne?
Det var en spøg!
Vi tager en kande iste i champagneglas.
Vi holder fest.
-Det er nok, tak. -Du har næsten ikke drukket noget.
-Nig? -John, skat.
Jeg løb ind i en gammel skolekammerat.
Irene Westover. Irene, det er min mand, John Bellew.
En fornøjelse, fru Westover.
Det er faktisk fru Redfield.
Naturligvis, jeg glemte helt at spørge.
Undskyld, hvis jeg forstyrrede.
Giver du mig en drink?
-Værsgo. -Tak.
Hvad skåler vi for? Gamle venner?
-For gamle venner! -For gamle venner.
-Hørte du, hvad John kaldte mig, Rene? -Clare…
Nej. Fortæl hvorfor.
Det er fjollet.
Da vi blev gift, var hun hvid som en lilje.
Men som årene går, bliver hun mørkere og mørkere.
Så jeg sagde: "Passer du ikke på, vågner du en morgen
og er blevet til en nigger."
Jeg har kaldt hende Nig lige siden.
Den er god.
Det er fjollet.
Nej, den er…
Den er god.
Du godeste, John.
Hvad ville det gøre,
hvis du opdagede, at jeg var en eller to procent farvet?
Du kan blive lige så sort, du vil. Jeg ved, du ikke er farvet.
Nærer De modvilje mod negere?
Slet ikke. Jeg hader dem.
Men ikke så meget, som Nig gør, skønt hun forsøger at blive en.
Hun vil ikke omgås dem, ikke engang som tyende.
Ikke sandt?
Har De kendt negere?
Nej, men jeg kender folk, der kender dem.
Jeg har naturligvis læst om dem i avisen.
Sikke en hob. Røveri, mord.
Det er trist.
Rene vil ikke høre om dine ærgrelser.
Undskyld, jeg ville ikke kede Dem.
Bor De i nærheden?
Nogenlunde.
New York er en stor by. Fremtidens by.
-Hvad laver Deres mand? -Han er læge.
-Det er et interessant liv. -Ja. Hårdt og nervepirrende.
Sikkert også for hustruerne. Alle de kvindelige patienter.
John, begynd nu ikke! Mere te, Rene?
Jeg har allerede taget for meget af din tid.
Men vi er lige begyndt.
-Tak for drinken. -Jeg følger Dem ud.
Rene.
-Jeg håber, vi snart ses igen. -Farvel, fru Redfield.
-Godt at møde Dem. -Farvel, Clare.
-Godaften, Lance. -Godaften.
Hvor har du været?
Jeg har ledt efter den der bog.
-Har de spist? -Det tror jeg.
Jeg ville lægge dem i seng, men…
-Men du faldt i søvn. -Åbenbart.
Sover jeg stadig?
Grib!
Aflever!
Kom her.
-Jeg troede, at du gjorde det i går. -Jeg glemmer det.
Godt, ti minutter.
-Grib bolden. -Det gider jeg ikke.
Tab den ikke.
Det er kedeligt, spil med mig.
Lad mig være i fred.
Pokkers!
-Fanget! -Fandens!
Brian, hvorfor lister du rundt?
Blasfemi, frøken!
De kommer for sent.
Jeg når ikke min næste aftale, hvis jeg skal sætte dig af.
-Drenge, kom ind. -Irene?
I skal ind nu.
Undskyld, skat.
Jeg tænkte bare på, hvor Junior ligner dig.
Går det for hurtigt i skolen? Man glemmer, at han er ung.
Du bekymrer dig altid om de drenge.
De har det fint. De er stærke og sunde drenge.
Det er de vel.
De ældre drenge har vist desværre givet ham nogle sære idéer.
"Sære"? Om hvad?
Ting, som unge drenge tænker på.
Mener du sex?
Ja. Vittigheder og den slags.
Skal sex ikke være sjovt?
-Ikke sandt? -Vær ikke så spøgefuld.
Er du klar?
Nej, jeg tager bussen.
-Skal jeg hente dig? -På bogtrykkeriet.
-Løbesedler og billetter til ballet. -De burde betale dig.
Det er ikke velgørenhed, hvis de betaler.
-Kom nu, drenge. -Er vi klar?
-Tjept! -Du kan ikke fange mig.
-Kom tilbage. -Er du klar nu?
Afgang, drenge.
-Jeg vil ikke. -Men du skal.
Farvel, mor.
-Du kan ikke fange mig. -Kom her.
CLARE BELLEW C/O POSTKONTOR, NY
Vil De have grapefrugt?
Tak.
Min hat.
Fru Redfield, De glemte et.
Tak.
BOGTRYKKER & PAPIRARTIKLER
Skal jeg køre?
Gerne.
Er alt klart?
Der er en måned til, og billetterne er væk.
-Jeg har selv susende travlt. -Fryser du ikke?
Lad det bare stå åbent.
Den her by!
Jeg begynder at hade syge mennesker.
Dumme, geskæftige familier, de små, ildelugtende værelser…
Det er bare en dårlig dag.
Du mener det ikke. Du hjælper de syge.
-Drop det. -Du bragte det på bane.
-Rul vinduet ned. -Frøs du ikke?
Nu kan jeg ikke få vejret. Rul vinduet ned.
Du mener, at det vil være lettere et andet sted.
Sydamerika eller sådan. Til et vist punkt er jeg enig. Vi bør rejse udenlands.
Ikke nu, men når drengene flytter…
-Vi kan besøge Brasilien. -Nå?
En europæisk skole til Junior.
Du gør ham til en forkælet unge.
Ted har mere brug for din opmærksomhed,
og jeg lader dig ikke sende Junior til en fin børnehave,
fordi han får en nødvendig indsigt.
Jo før han lærer om sex, des bedre. Især hvis han lærer, det er en stor joke.
Den største i verden.
-Hvad skal det betyde? -Ingenting.
Jeg er bare træt af at komme i anden række
efter din dyrebare Negro League.
Hvad med velgørenhed over for den her neger?
Ikke nu. Folk kigger.
Hvad er det?
-Det er vist fra Clare Bellew. -Clare Bellew?
Kvinden fra Chicago, du stødte ind i?
Ser du hende igen?
Jeg har ikke åbnet brevet.
-Poststemplet er fra New York. -Ja.
-De må være flyttet hertil. -Brian, jeg skal ikke se hende.
Var I ikke gode venner i skolen?
Brian, skat, jeg ved udmærket,
at kalder en mand mig du-ved-nok, er det hans skyld,
men min, hvis han får muligheden igen.
Ja.
Må jeg?
"Jeg er så ensom, så ensom…
Jeg længes efter at se dig igen."
-Det er ikke fair at gøre grin. -Jeg læser det bare.
Fint.
"Du aner ikke, hvordan jeg i mit blege liv
hele tiden ser de lyse billeder af det andet,
som jeg troede, jeg gerne ville være fri for."
Det er da sjovt. Hun er dramatisk.
"Måske, kære Rene,
er din måde klogere og uendeligt lykkeligere."
Jeg er smigret. "Klogere". Som om alt kan udbedre ydmygelsen…
Vent, der er mere.
"Jeg ville ikke føle dette vilde begær…
…uden at have set dig."
Det er absurd.
Hun klandrer dig.
"Vildt begær."
Giv dig ikke en tomme.
Men hvorfor er du vred?
-Han kaldte ikke dig… -Det ville han have gjort.
Det kommer ud på ét.
Du må indrømme, det er lidt sjovt.
Nej.
Det er frastødende.
Irene, lad det ligge. Det er normalt. De kommer altid tilbage.
De måtte arbejde hårdt for at nå frem, hvorfor vil de tilbage?
Vidste jeg det, forstod jeg race.
Man skulle tro, at de var tilfredse.
Hvem er tilfredse med at være noget?
Det er jeg.
Tilfreds.
Det er jeg.
-Kom. Vent, Junior! -Kom nu, drenge.
-Bøger. -Farvel, mor.
Farvel, mor.
Farvel.
Jeg har yams til i aften. Gem kyllingen til i morgen.
Javel.
-Har du gjort rent hos drengene? -Ikke endnu.
Fart på. De er snart tilbage, og så vil det være umuligt.
Kan jeg skaffe Dem noget?
Det kan jeg selv gøre.
Det er hos Redfield.
Ja, hallo.
Det er hr. Wentworth.
Hallo. Ja, Hugh…
Ret mange, og du?
Hver eneste, helt ærligt. Jeg ved…
Vent, jeg giver Bianca min. Jeg får ikke brug for den.
Nej, jeg mener det.
Det var dumt ikke at gøre det, jeg får travlt…
Så længe Brian har en plads, så han kan træde til nu og da…
Det er fint. Hils Bianca.
Ja, jeg sørger for det. Vi ses i morgen, Hugh. Farvel.
Du milde, hvor ser du dejlig ud, Clare.
Ville du ikke svare på mit brev?
Hver dag gik jeg til det væmmelige postkontor.
De troede nok, at jeg havde en affære, og manden havde droppet mig.
-Clare… -Nå, men…
Endelig sivede det ind, at du ikke havde skrevet og ikke ville.
Jeg prøvede at glemme det, men jeg kunne ikke.
Jeg måtte vide hvorfor. Derfor kom jeg.
Hvorfor skrev du ikke?
Forstår du…
Altså…
Jeg mener virkelig…
…at du ikke bør…
Du bør ikke komme her.
-Du vil ikke have mig her. -Nej.
Du bør ikke løbe risikoen.
Det er meget dumt, det må du indse…
Det er ikke det rigtige.
Rene, du er utrolig. Det rigtige?
-Det er ikke sikkert. -Sikkert?
At komme her. I betragtning af hr. Bellews holdning.
Naturligvis, jeg forstår.
Jeg klandrer dig ikke for at være vred.
Du opførte dig smukt den dag, tak.
Jeg vil ikke takkes.
Det var sødt af dig at være så taktfuld.
Hvad kunne jeg ellers gøre?
Jeg har været rasende på dig.
At udsætte mig for det.
Du må da forstå, hvorfor jeg ikke skrev?
Dumt af mig.
At jeg ikke vil omgås dig.
Åh nej…
Du må ikke græde.
Jeg har det skrækkeligt.
Jeg tænkte ikke…
Jeg er virkelig ked af det.
Det skal du ikke være.
Jeg er også ked af det.
Sandheden er, at jeg er glad for at se dig.
Meget.
I lige måde. Du skulle bare vide.
Uden den dag ville jeg have nået enden uden at tale med nogen.
Du skulle bare vide.
Jeg har ingen at tale med.
Det var ufølsomt af mig ikke at tænke på det.
Jeg forventer ikke, at du forstår.
Du er lykkelig.
Du har et ægte, godt liv, og du er fri.
Fri og sikker.
Sikker.
Det ved jeg ikke længere, hvad er.
Jeg tror ikke, at nogen er fuldstændig lykkelig, fri eller sikker.
Hvad kan det gøre, at jeg kommer på besøg?
Du har et barn. Det handler ikke kun om din sikkerhed.
At være mor er den mest grusomme ting i verden.
-Hallo. Det er hos Redfield. -Ja.
Et øjeblik.
Og det mest ansvarsfulde.
Hr. Wentworth er i telefonen igen.
Undskyld mig.
Hallo?
Seriøst, Hugh, hun skal ikke være dum. Det skal nok gå.
Vi ses i morgen.
Du lyder fortravlet.
Der er Negro Welfare League-bal i morgen.
Jeg sidder i organisationskomitéen. Jeg er stort set komitéen.
-Forfatteren Hugh Wentworth? -Ja, kender du ham?
-Jeg har læst en bog eller to. -Har du?
-De er gode, ikke? -Det er de vel.
Lidt hånlige.
Ja. Han er en skat.
Gør det noget, jeg rydder op?
-Jeg forventede ikke gæster. -Nej da.
Du kan vise mig dit hjem.
Så Hugh Wentworth kommer til dit bal?
Ja. Hvorfor ikke?
Det undrer mig bare.
At sådan en mand kommer til et negerbal.
Hundredvis af hvide har deres gang i Harlem nu.
-Hvorfor? -Samme grund som din: For at se negere.
Hvad laver I, drenge?
For at more sig, blive inspireret,
stirre på berømtheder, mens de stirrer på negere.
Må jeg også komme?
-Fordi så mange hvide gør? -Nej, fordi det lyder sjovt.
Det ved jeg nu ikke. Sæt, du bliver genkendt?
Jeg tager chancen.
-Du vil kede dig. -Det vil jeg ikke.
-Jeg vil ikke kunne se efter dig. -Jeg opfører mig pænt.
Jeg vil bare sidde og se på de berømte og mindre berømte.
Jeg er ligeglad med, hvad du gør.
Hvorfor sætte dig i en situation, der kan give dig problemer?
Forbandede John!
Han står i vejen for mig. Jeg kunne dræbe ham.
Lad være med det.
Der er stadig dødsstraf i denne delstat.
Jeg vil så gerne være sammen med negere igen,
tale med dem, høre dem le.
Jeg har næsten glemt det…
Fandens!
-Skal jeg gå ned? -Nej, det er ikke vigtigt.
Zu fejer det op.
Zu!
Kom til ballet, hvis du vil.
Tak, Rene. Det er virkelig sødt af dig.
Drenge?
-Hvad vil I? Vi har travlt. -Junior.
Vær nu ikke vrede. Jeg ved, at jeg har ødelagt det hele,
men hvis jeg ikke forstyrrer, må jeg så komme ind?
Det er bare os til middag.
Det er godt. Jeg har ikke mad til flere.
De var cowboyerne, og jeg var indianeren.
De fangede mig lige uden for fortet.
Men jeg slap vist væk.
Tag dig ikke af ham. Junior bliver nemt overstadig.
Hvad laver du? Yams? Hvordan tilbereder du dem?
Smør, salt, sukker. Helt enkelt.
Enkelt! Det er den mest perfekte smag på Jorden.
Hvor fandt du hende?
Jeg længes efter en pige, der kan lave mad.
-Sådan er det ikke. -Hvad?
Alle har brug for hjælp. Det er normalt.
-Måske kan du blive til middag næste gang. -Åh ja, gerne.
Jeg kan komme forbi, så vi kan følges til ballet.
Meget vel.
-Så ses vi i morgen. -Ja.
Farvel, Rene.
-Kom ind. -Jeg fik ikke en chance.
-Jeg troede, at du var faldet i søvn. -Du kom lige til tiden.
Godt.
-Er du nervøs? -Rejs dig. Du sidder på min kjole.
Clare kommer. Clare Bellew.
-Det skøre kvindemenneske, Clare? -Ja.
Skøre Clare Bellew.
-Hun er ikke skør. -Ikke det?
Hun er bare anderledes.
Hun kom på uanmeldt besøg i går.
Hvorfor i alverden har du ikke fortalt det?
-Det ved jeg ikke. Jeg glemte det. -Irene.
Hun mente ikke, at det var et problem, hun gik med os, så…
Jeg sagde okay.
-Kommer hun her? -Om lidt.
Sød, forstået?
Det tvivler jeg på.
Vær sød ved hende, mener jeg.
Jeg vil være høflig.
Klæder du dig ikke på?
Hæng ikke bare der. Gå ned og vent på mig.
Undskyld. Jeg elsker dig.
Du er søreme nervøs.
Jeg troede ikke, at jeg blev rask.
Jeg troede, at jeg skulle dø.
Det var en epidemi. Jeg behandlede utallige patienter.
Ikke alle overlevede.
-Så du er heldig. -Ja.
Naturligvis overlevede mange på min vagt.
-Jeg praler. -Og hvad så?
Det er værd at prale af.
Du har måske ret.
Undskyld, jeg vidste ikke, du var her.
Bare rolig, vi præsenterede os for hinanden.
Ja, det gjorde vi.
Du ser smuk ud.
Jeg var bange for, at jeg havde valgt forkert.
Nonsens! Det er perfekt.
-Hvis jeg kan igen. -Du sagde det.
Her er de.
Hvordan ser jeg ud?
Som en prinsesse.
Ja, ja.
-Godnat og godnat. -Godnat.
Jeg har det som aftenen før jul.
Der ventede en overraskelse, men hvilken kunne jeg ikke gætte.
Jeg glæder mig sådan. I skulle bare vide.
-"I skulle bare vide." -Hold op.
Goddag.
Musikken lyder god.
De kommer.
Bianca, jeg er rasende.
Der er Hugh!
Sidder vi et sted?
I båsen med Hugh, hvis vi kan komme derover.
Hvor er det sjovt!
Sådan.
Felise, Dave!
-Det er en triumf. Bandet er skønt! -Sikke en fest.
-Kom, Brian, vi skal danse. -Hvad…
-Nej. -Jo.
Pas på, Clare, manden er klodset.
-Stemmer det? -Nej.
-Det er sandt. Jeg er lidt rusten. -Lad os prøve.
Ikke dårligt.
"Rigmand, fattigmand, tigger, tyv…" Hvordan lyder resten?
"Læge, sagfører, indianerhøvding." De er her alle og lidt til.
Jeg forsøger at afdække historien
bag den smukke, eventyrlige blondine, som du har taget med.
Der kan du se.
Hende, der danser med din mand.
Det er en bekendt fra Chicago, Hun er begejstret over, at jeg kender dig.
Det er godt.
Kan du se min lunefulde hustru i mængden?
Ja.
Det sædvanlige problem.
Alle disse farvede herrer har drevet en hvid til vanvid.
Stop!
Har jeg set hende i aften bortset fra, når en etiopier
svinger hende rundt?
Det har jeg ikke.
Du må indrømme, at farvede mænd generelt
danser bedre end hvide.
Hvis berømthederne, som har fundet vej hertil,
er rimelige repræsentanter.
Da jeg ikke har danset med nogen af mændene,
kan jeg ikke kommentere din påstand.
Bianca og kompagni fabler altid om,
hvor godt visse negere ser ud, specielt de usædvanligt mørke.
Som Ralph Hazelton der.
Flere kvinder har erklæret ham fantastisk flot.
Hvad siger du? Er han?
Nej. Det tror jeg heller ikke, at andre ville sige.
Det er ren og skær eksotisme. Interesse i det anderledes.
Følelsesmæssig spænding…
Noget, man føler i nærværelse af noget underligt
og måske endog en smule frastødende.
Lige præcis.
Så du støtter idéen om,
at vores motiv for at komme her er begær?
Nej.
Snarere nysgerrighed.
Som din prinsesse fra Chicago.
Hvad skal det betyde?
Tingene er ikke altid, som de ser ud, Hugh.
Det var fandens.
-Ingen kan se det på hende. -Nej.
Meget overraskende.
Kan man altid se forskel?
-Nu lyder du dum. -Nej, jeg mener det.
Er der en fornemmelse af slægtsskab?
Tal ikke til mig, som om du skriver for National Geographic.
Jeg har det som dig.
Men af og til er der vel…
…noget, der ikke kan registreres.
Jeg forstår, hvad du mener.
Mange folk foretager et skift.
En neger skifter let til hvid.
Det er vist ikke så enkelt den anden vej rundt.
Det har jeg aldrig tænkt på.
Nej. Hvorfor skulle du det?
Jeg tror godt, du kunne.
Ja.
Hvis du kan, hvorfor gør du det så ikke?
Undskyld.
-Hvorfor gør du det ikke? -Hvem siger jeg ikke gør?
-Du er usædvanligt kryptisk… -Og du er et røvhul.
Jeg mener bare,
at vi alle foretager skift for noget.
Gør vi ikke?
Er jeg et røvhul?
Mine fødder føles som en maratonløbers.
Jeg har dyb respekt for din energi.
Jeg må nok hellere finde min hustru,
før en mand stjæler hende fra mig for evigt.
Vil du ikke danse med mig, hr. Wentworth?
Det er ikke min stærke side, fru Bellew.
-Hugh. -Brian.
-Tak. -Og til dig.
-Tak. -Din mand har forført mig.
Jeg må danse med ham igen. Han er den bedste her.
Min hustru har nok ikke fortalt, at jeg ikke er modtagelig for smiger.
Men jeg vil med glæde
finde dig en passende afløser.
Det her er din mand.
-Dig? -Ja.
Du går an. Kom med.
-Vi ses. -Han har ikke en chance.
Overhovedet ikke.
Jeg er faktisk glad for, at hun kom.
Er hun ikke utroligt smuk?
Nej, ikke specielt.
-Det er din spøg. -Nej.
Hun er vel en usædvanligt smuk hvid kvinde,
men jeg foretrækker mine kvinder mørkere.
Jaså?
Måske var det, fordi hun var lykkelig.
Irene, pas på.
Du er ikke ansvarlig for den slags lykke.
Ævl.
Klap i!
Clare?
Går du i seng igen, mor?
Nej, selvfølgelig ikke.
-Hvor er Clare? -Hun kommer senere, når I er i seng.
-Men hun hilser. -Far sagde, hun ville lege med mig.
Ted, tag din bror ud i køkkenet og få noget at spise.
Jeg vil ikke spise.
-Ted, jeg sagde, at du… -Undskyld mig.
Undskyld, jeg sagde, at Clare kom.
Hvad handlede det om?
Han blev kaldt en beskidt…
…du-ved-hvad i dag.
-Zulena? -Vi er bagved, Rene.
Hvad i alverden? Clare, fryser du ikke?
Når Herren byder på en så magisk dag, slår jeg til.
Du er skør.
-Zu, hjælper du med indkøbene? -De kalder det indian summer.
-Indian summer? -Zu.
Zu og jeg talte om familien Charleston ved siden af.
-Den ældste pige er så smuk. -Ja.
Ted tør ikke kigge på hende.
-Pubertet ødelægger venskaber. -Pubertet er et rod.
Det er helt sikkert!
Det ved jeg nu ikke.
Du havde mange venner.
Det havde jeg vel.
Hvorfor mon vi ikke var bedre venner?
Vi havde det da fint.
Jeg beundrede dig.
Du var altid så rolig og smuk i enhver situation.
Mig? Hold nu op.
Du var skønheden.
Sådan ser jeg det ikke.
Bliver du til middag?
Det kan jeg ikke.
John kommer hjem.
Var det ikke i næste uge?
Han kommer før tid.
Han savner mig.
Det er ikke gengældt. Gid han blev væk for altid.
-Det må du ikke sige. -Må jeg ikke?
Kommer du stadig til bridge?
Gud forbyde, jeg går glip af bridge!
"Det var mørkt indenfor og lugtede af træ og olie.
Hun stødte hovedet mod en elpære, der hang ned fra loftet."
Tager du næste afsnit?
"Al den tid holdt rotten pæren i ro,
trak i kæden og lyset blafrede."
Har du hørt, der var en lynchning i Little Rock?
-Ikke nu. -Hvad skete der?
En sort mand blev anklaget for overfald på to hvide kvinder.
Hvad gjorde han ved dem?
Måske fandt det ikke sted.
-Men de lynchede ham alligevel. -Præcis.
Junior, børst tænder.
De…
-…jagtede ham… -Brian.
De fangede ham, hængte ham op i en telefonpæl og skød ham.
-Men hvorfor, far? -Fordi de hader os, søn.
Ikke nu, Brian, sagde jeg.
Kom her.
Vi kan åbenbart ikke diskutere disse ting
uden at bekymre familiens damer.
-Okay. -Ja.
Børst dine tænder.
Jeg ved, at jeg tager det alvorligt at være mor.
Jeg er opslugt af mine drenge og min husholdning.
-Men jeg synes ikke, at det er sjovt. -Jeg forstår.
Du er så god. Så perfekt.
Du siger det, som om det er en dårlig ting.
Lad os sætte os lidt.
Jeg kan lide at høre ham spille.
Hvad end der sker, vil jeg aldrig glemme, hvad du har gjort.
-Hvad taler du om? -Jeg mener det.
Forstår du, jeg…
Jeg har ikke god moral eller pligtfølelse som dig.
-Du vrøvler. -Men det passer.
Ser du det ikke?
Jeg er slet ikke som dig.
Jeg gør alt for at opnå mine mål.
Gør alle ondt.
Kaster alt væk.
Alt.
Jeg er upålidelig.
Clare, stop.
Det er ikke rigtigt.
Du har så meget. Du har aldrig opgivet noget.
Clare?
Åh, undskyld.
Har Mae ringet?
Jeg ved ikke, hvor hun er.
Den fandens Zu har taget fri…
Hun må besøge sin familie af og til.
Men det er allerede sent…
Det er min sidste aften, inden jeg rejser til Europa.
Jeg kan blive hos drengene, så kan I to gå.
-Virkelig? -Det er i orden.
-Vi kan ikke gå fra dig. -Jo, I kan.
Og så er antallet lige.
Nu må jeg virkelig spille bridge.
-Gå nu. -Men jeg vil savne dig.
Nej, du vil ej. Gå nu.
Gå nu bare.
Her finder man talenterne.
Ja, og sprutten.
Hvor er prinsessen?
Det er sjældent at se jer to alene.
Hun er i Europa.
Hendes datter går på kostskole. Schweiz, af alle steder.
-Hvad? -Ikke noget. Bare…
Hvad ved du om Schweiz?
Jeg kommer ikke til at savne hende. Hun er trættende.
Andre ville sige det samme om dig.
Sandt nok.
Men jeg synes, at det er skamløst. Hun spiller altid offer.
"Stakkels lille mig."
Uværdig måde at gøre sig populær…
-Det er ikke fair… -Jeg var ikke færdig.
Men hun har en vis charme.
Hugh, du kender knap nok kvinden.
-Da hun ikke er her for at forsvare sig… -Gør du det?
Det er meget ridderligt af dig.
-Goddag, Lance. -Irene.
Vi lader den tørre, inden vi sætter den fast.
Er det ikke rart? Bare os fire.
-Jeg laver varm kakao. -Ja!
Nej, far, jeg vil gerne tale om det.
-I ser alvorlige ud. -Vi taler om John Carter.
Ham, der blev lynchet i Little Rock.
-Igen? -Man skal vide de ting, mor.
-Skal jeg? -Har vi flere nødder?
-Jeg ser efter. -Også til mig.
De skød ham ikke bare.
De fastgjorde ham til en vogn og trak ham gennem byen.
-Har du fortalt din far det? -Han fortalte det.
Gjorde han?
Jeg er ikke et barn længere.
Tak for mad, mor.
Gid du ikke blev ved med at tale om den lynchning.
Hvorfor?
De kan lære om de grusomme ting, når de bliver ældre.
-Lige nu er de trygge. -Du tager helt fejl.
Skal de vokse op i dette fandens land,
skal de lære, hvad de vil stå overfor.
Men de er lykkelige. Hvorfor ødelægge det?
-De skal blive ved med det. -Irene.
Hvorfor skjule ting for dem?
Vi forsøgte at dække over ordet "nigger".
-Brug ikke… -De fandt ud af det på den hårde måde.
Tal ikke om raceproblemer.
-Det er også mit hus. De skal vide… -Nej!
Det skal de ikke.
Jeg forstår ikke, at en, der er så intelligent som dig, kan være så dum.
Jeg har længe villet væk fra dette helvede.
Jeg har sagt, at vi bør tage lidt væk.
Men du virkede glad for at have Clare i nærheden, så…
-Hvad har Clare at gøre med… -Jeg siger bare, at vi kunne have rejst.
Jeg opgav idéen, fordi du protesterede…
-Jeg har aldrig været imod Clare… -For fanden!
Irene, jeg taler ikke om Clare.
Jeg taler ikke om en tur. Jeg taler om at rejse væk…
Du virker til at være mindre tilfreds med, hvad du har, når hun ikke er her.
Sådan ser jeg det ikke.
Nej.
Jeg står op.
Bare rolig.
-Det var sødt, du kaldte. -Jeg er den opmærksomme ægtemand.
Alle de folk, der kommer til te.
Gudskelov, at alt er parat.
-Clare er nedenunder. -Clare? Hvordan det?
Jeg har ikke inviteret hende.
Hun har været tilbage et stykke tid, men du svarer aldrig på hendes beskeder.
Må jeg spørge om hvorfor?
Festen er for Hugh, som ikke er så glad for hende,
så jeg spurgte ikke.
Spørger du mig, skyldes det,
at hun ikke giver ham megen opmærksomhed.
-Du elsker Hugh. -Det gør jeg.
-Men han forguder sig selv. -Jeg er ikke enig.
Det er mere end det.
Brian?
Undskyld. Det er min skyld.
Hun var såret over at blive holdt ude. Jeg sagde, du havde glemt det.
Men jeg…
Har du talt med hende?
Ja.
Selvfølgelig.
Clare er en gevinst for enhver fest.
Hun er så attraktiv.
Varer det længe?
-Tak. -Undskyld.
Vi diskuterer La Josephine. Du har vel set hende?
-Josephine Baker? Nej, aldrig. -Du er gået glip af noget.
Hun var måske med i Shuffle Along,
men jeg kan ikke huske det.
Hellere hende end Ethel Waters.
Ethel Waters er rigtig god.
Goddag, Felise, godt at se dig.
Kom tilbage, Irene.
Du har slet ikke siddet ned.
Jeg vil tale med dig.
Du ligner en, der har set et spøgelse.
Jeg er lidt ved siden af mig selv.
-På grund af vejret? -Køb dig en dyr kjole. Det hjælper altid.
Jeg har forsøgt at få hende på tomandshånd. Clare!
Du ser guddommelig ud. Du ligner et maleri.
-Kom til selskab i næste måned. -Ja!
Jeg fortalte Dave, at jeg har læst hans bog.
-Har du læst hans bøger? -Dem alle.
Undskyld, Rene, jeg må have skubbet til dig. Det var klodset.
Den var vel ikke uvurderlig?
Nej, du skubbede ikke.
Den kande var det grimmeste,
dine forfædre, de charmerende sydstatsmænd, har ejet.
Jeg har glemt, hvor mange tusind år det er siden,
at Brians tip-tip-tip-oldeonkel ejede den…
Jeg har ikke vidst, hvordan jeg skulle komme af med den før i dette øjeblik.
Jeg skulle bare smadre den, og jeg var fri for evigt.
-Enkelt. -Flot klaret.
-Min skønne… -Det var vidunderligt.
Flot klaret.
Brian, mange tak for et teselskab, som…
-Farvel. -…var uforligneligt.
-Bliver du til middag? -Det kan jeg ikke.
Ærgerligt. Brian skal også arbejde.
-Godt at se dig. -Vi ses.
Mange tak. Vi havde en vidunderlig stund.
Godt at se jer. Tak.
-Så slog jeg Patrick i et kapløb. -Hatten!
VI løber om kap. Du kan ikke fange mig.
Du får den ikke. Nej!
Godaften.
Du godeste.
-Mine øjne løber i vand. -Mine fingre falder nok af.
Vinden er barsk.
Undskyld mig.
Fru Redfield! Hvordan går det?
Det var brat.
Du har lige mødt den eneste, jeg mødte, da jeg var forklædt som hvid kvinde.
Centralen? Quincy 5-4-7-3.
Hallo, er fru Bellew der? Det haster.
Nej?
Pyt.
Så meget haster det ikke.
Jeg prøver senere.
Irene.
Hvad laver du? Det er iskoldt.
Skal vi til festen med Clare?
Har du nogensinde været oppe på sjette etage?
Naturligvis! Min far var vicevært.
I de gode gamle dage, da hver faldefærdige lejlighed havde sin egen elevator.
Elevator?
-Skal vi gå op? -Hele vejen op.
Åh gud.
Hvorfor bor nogen her?
Hun siger, det afværger tilfældigt besøg.
Hun vil hellere dø end kede sig.
Forbandede tynde sko.
Hvad er der?
Ved du, hvad du vil gøre, hvis John finder ud af det?
Ja.
Giv ikke op før fjerde etage.
Jeg nægter at bære nogen mere end to etager.
Hvad vil du gøre?
Jeg vil gøre, hvad jeg ønsker allermest nu.
Jeg vil bo her.
I Harlem. Med jer.
Gud.
Kom nu, dit drys.
…middag på Eddie's, så Leroy's, så Smalls.
Ser danserne ikke underlige ud?
-Nej, skat, det er likøren. -Derfor er jeg holdt.
-Siden i morges? -Ja.
Og intet interessant er sket…
-Det var så lidt. -Tak.
Jeg ville sige nej. Drinksene er ikke sikre her.
Irene, har du besluttet ikke at le igen?
Nej, I er bare så kloge, at jeg bliver mundlam.
Du har ingen drink. Hvad vil du have?
Ginger ale og en smule whisky.
Whisky først, så is, så ginger ale.
Du skal ikke selv blande det, Dave.
-Tilkald butleren. -Og lakajen, ikke?
-Ja, det er en perfekt aften. -Godt.
Stå ikke der. Fryser du ikke?
Kom og tal med mig, eller lyt til min knevren.
-Kan jeg hjælpe Dem? -Luk mig ind.
-De er nok gået forkert. -Jeg ved, hvor jeg er.
Hvilken lejlighed leder De efter?
-Min hustru er der. -Deres hustru?
Hun er her ikke. Det garanterer jeg.
-Undskyld mig, De tager fejl. -Nej.
-Kom ikke ind! -Rolig.
-Hvad sker der? -Giv plads.
Kan jeg hjælpe?
Jeg ved, hun er sammen med Redfield-parret.
Ralph, hvor er min drink?
Spar besværet, og gå væk.
Jeg ved, hvad der sker her.
Jeg er Redfield. Hvad i alverden…
I skal ikke give mig ordrer!
Det er bedst, De går.
Løgner!
Pas på. Du er den eneste hvide mand her.
Din beskidte løgner.
Du gode gud!
-Fart på. -Hurtigt.
Hurtigt.
Gå ned.
Sidder hendes mand der bare?
Det ved jeg ikke.
-Hvad mener du med det? -Jeg ved ikke, om hun er død.
Jeg formoder, at han ville beskytte sin hustru.
Det forekommer mig ikke usædvanligt.
Er hun…
Irene, nej.
Du bliver dårlig.
Hun snublede og døde.
-Irene stod ved siden af, ikke? -Denne dame?
Faldt hun?
Hendes mand skubbede hende ikke,
som dr. Redfield her synes at mene?
Nej. Hun faldt, før nogen kunne stoppe hende.
Det gik så hurtigt, jeg…
-Forsigtigt. -Lagde andre mærke til noget?
-Nej. -Ingen så, hvordan hun røg ud?
-Han var oprevet, det stemmer. -Altså en ulykke?
Det formoder jeg, ja.
Det tænkte jeg nok.
Jeg elsker dig.
Død ved et ulykkestilfælde, vil jeg tro. Lad os gå op og se på vinduet.
BASERET PÅ EN ROMAN AF NELLA LARSEN
Tekster af: Maria Kastberg