Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
To je parno, že?
Zkusila všechno.
A jak na ni koukali…
Všichni jsme se pro to nadchli…
To se pro děvče nehodí.
…ti dát ještě nějaké peníze…
- Podívej se na to takhle… - Je to jasné.
Musím se vyvarovat…
Dnes vyrazil do města snad každý.
Letní výprodeje. Ty si Newyorčané nenechají ujít.
To je pravda.
V hračkářství bude chladněji.
Musím koupit panenku pro neteř.
Chce nějakou extra? Některým se dají plést copy.
- To by se jí mohlo líbit. - Taxi!
Hned je to lepší.
Koukej na tu roztomilou mouřenínku.
- Ta se jí líbit bude. - To ne.
Naštěstí nezná nikoho barevného, kdo pro nás nepracuje.
Nic se neděje, dámy. To se může stát.
- Páni. - Prosím.
- Tady. - Děkuji.
Taková milá paní.
Tady to je. Mockrát děkuji.
Mami, chci tuhle.
Máte Omalovánky matky husy?
Ty jsou vyprodané.
Já vím, sháním je všude. Synek jiné nechce.
Zkuste to za pár týdnů, třeba už budou.
- Narozeniny má zítra. - Tak to je smůla.
- Děkuji. - Pardon.
Kolik stojí tohle?
Jste v pořádku, pane?
Pomozte mi někdo, prosím.
Upadl. Slyšíte mě?
Pane, jste v pořádku?
- Co se stalo? - Nevím.
Je v pořádku?
To dělá to horko. Sám mám pocit, že omdlím.
Ano.
Možná by pomohl čaj. Je mi mdlo.
Do Draytonu, paní? Nahoře prý vždycky trochu fouká.
Drayton zní skvěle.
Taxi!
Odvezte ho do nemocnice.
Děkujeme.
Dobrý den.
Číšník přijde hned.
Nech toho.
- Hned? - Ano, hned.
Jsi spokojený?
Já se vrátím.
Přijď brzy. Nebo mi bude smutno.
Snad ano.
- Nevadí ti to? - Ani trochu.
Budu si tu užívat ten chládek.
- Tak dobrá. - Tak dobrá.
- Asi bych měl… - To bys asi měl.
Jsme svobodní a zamilovaní.
Brzy se vezmeme.
Jestli ne, nikdo to neví.
Nezlobte se, ale myslím, že vás znám.
To bude omyl.
Ale já tě znám, Rene.
Vypadáš pořád stejně. Ještě se ti říká Rene?
Ano, ale dlouho mi tak nikdo neřekl.
Ty mě neznáš?
Vážně ne, Rene?
Nevím, odkud…
Clare?
Přesně tak.
Clare Kendryová?
Hlavně mi neuteč.
Zůstaň tu a povídej.
Taková náhoda, že jsme se potkaly.
Ano, je to překvapení.
Poznala jsem tě jen podle smíchu.
- Tolik ses změnila. - Vždyť už je to nejmíň 12 let.
Nedávno jsem málem navštívila tvé rodiče.
Často na tebe myslím.
- Vážně? - Samozřejmě.
Celou dobu doufám, že bych tu mohla někoho potkat.
Pokud možno tebe. A teď jsi tu.
Vsadím se, že tys na mě nemyslela.
Tak…
Povídej.
Chci vědět všechno. Vdaná? Děti?
Ano, dva kluky. A ty?
Holčičku, Margery. Je to andílek.
Můj manžel John je tu služebně.
Bankovní jednání. V takovém horku!
To byl tvůj manžel?
Jsme tu na týden z Chicaga. Tam jsme doma.
Ale teď vidím, že pravý domov je tady.
Dokud tady budu, můžeme se vídat často.
Já nevím… Já jen…
Pořád bydlím v Harlemu.
Do téhle čtvrti moc nechodím.
To je škoda.
Nemohla bych tě navštívit v Harlemu?
Poznat kluky?
Býváme tu často. Když to jednání dobře dopadne, přestěhujeme se sem.
Návrat je můj sen, Rene.
Jistě.
Clare…
On to…
…ví?
Pojďme to probrat v mém apartmá.
Číšníku!
Strašné horko! Musím se převléct.
John se brzy vrátí.
A já jsem zmáčená potem.
Je to tu pěkné.
Našla jsem v seznamu Gert Johnsonovou, teď už Martinovou.
Vzala si Freda, pamatuješ?
Ano. Freda jsem hodně dlouho neviděla.
Mají dvojčata. To je krása, ne?
Kluky. To bych taky chtěla.
Ale už to nebudu riskovat.
Hrozně jsem se bála, aby Margery nebyla moc tmavá.
Mí kluci jsou tmaví.
- A co manžel? - Ten…
by rozhodně „neprošel“, jestli se ptáš na tohle.
Já myslela…
Aha.
Můžeš?
Ona se každopádně počítá za bělošku.
- Nikdy jsi o tom neuvažovala? - O čem?
Že by ses vydávala za bělošku.
Ne, proč?
Občas by se to hodilo, ale jinak ne.
Nic mi neschází.
Snad jen trochu víc peněz.
Trochu víc peněz, to by chtěl každý.
Peníze jsou moc fajn.
Podle mého to za tu cenu stojí.
Já půjdu, Clare.
Nevím, jestli by mě tu John…
Ale kdepak, Rene.
Musíš se ještě zdržet. Zůstaň tu, prosím.
Kruciš. Zkazila jsem to.
Dej mi chviličku a já objednám něco k jídlu.
Dobrá.
Na co myslíš, Rene?
Jsi zvědavá, že?
Zeptej se mě na cokoli.
Co jsi mu řekla… o své rodině?
To se vyřídilo snadno.
Když zemřel otec, staraly se o mě tetičky.
Velice bílé, ctihodné a zbožné.
Brzy poté jsem poznala Johna
a jakmile mi bylo 18, vzali jsme se…
a opustili město.
A jsi šťastná?
Samozřejmě, Rene.
Jak říkáš, nic mi neschází.
Promiň, Clare, to bylo neurvalé.
Jistěže jsi šťastná.
Je to vidět.
- A co dcerka? - Margery? To je anděl.
John ji chce na podzim dát do švýcarské internátní školy.
Ta bude mít jinší vzdělání než my.
Pokojová služba?
Chceme zákusky. Nejkrásnější, co máte.
Máte nějaký čaj, který se může vydávat za šampaňské?
Dělám si švandu.
Ano, dáme si džbánek ledového čaje a sklenky na šampaňské.
Slavíme.
- To stačí, díky. - Jen si dej, skoro nic jsi neměla.
- Negrouši? - Johne, miláčku!
Potkala jsem starou kamarádku ze školy.
Irene Westoverová. Irene, můj manžel, John Bellew.
Těší mě, paní Westoverová.
Jmenuji se Redfieldová.
Samozřejmě… Ani jsem se nezeptala.
Doufám, že neruším.
Nachystáš mi pití?
- Prosím. - Děkuji.
Tak co? Na staré přátelství?
Na staré přátelství!
- Slyšelas, jak mi John říká, Rene? - To snad ne.
Ale ano, řekni jí to.
Taková hloupost.
Když jsme se vzali, byla bílá jako lilie.
Ale od té doby nějak tmavne.
Jednou jsem jí řekl, ať si dá pozor, aby se jednoho dne
neproměnila v negerku.
A od té doby jí říkám Negrouš.
To je něco!
Taková hloupost.
Ne, to je…
To je něco.
Propána, Johne.
Vadilo by ti po těch letech,
kdybych byla z jednoho nebo dvou procent barevná?
Pokud jde o mě, můžeš černat, jak chceš.
Vím, že barevná nejsi.
Nemáte rád černochy, pane Bellewe?
Ale kdepak. Nenávidím je.
Ale ne tolik jako Negrouš, i když se mi v jednoho mění.
Nesnese je kolem sebe, ani služebnou.
Že ano?
Znáte nějaké černochy?
Ne, ale znám lidi, co je znají.
A čtu o nich v novinách.
Hrůza. Samé loupeže a vraždy.
Je to smutné.
Johne, Rene nezajímá, co tě štve.
Promiňte, nerad bych vás nudil.
Žijete poblíž?
Dá se říct.
New York je krásné město. Město budoucnosti.
- Co dělá váš manžel? - Je lékař.
- Lékař má zajímavý život. - Těžký. Chce to pevné nervy.
Ty potřebujete i vy. Tolik pacientek…
Johne, nech si to. Ještě čaj, Rene?
Nechci vás zdržovat.
Ani jsme nezačali!
- Díky za to pití. - Vyprovodím vás.
Rene.
- Doufám, že se brzy uvidíme. - Na shledanou.
- Těšilo mě. - Ahoj, Clare.
Dobrý večer, Lancei.
Kdes byla?
Sháněla jsem ty omalovánky.
- Najedli se? - Snad jo.
Chtěl jsem je uložit, ale…
- Usnul jsi. - Vypadá to tak.
To se mi ještě zdá?
Chytej!
Přihraj.
Pojď sem.
- Myslel jsem, že už to zvládáš. - Někdy zapomenu.
Máte ještě deset minut.
- Chytej, jo? - Já nechci.
Ať ti neuteče.
To je nuda, hraj se mnou.
Dej mi pokoj.
Sakra!
- Mám tě! - Sakra!
Briane, proč se tu pořád tak plížíš?
Vy klejete, paninko.
Nestihnou školu.
A když tě povezu, nestihnu dalšího pacienta.
- Hoši, pojďte dovnitř. - Irene?
Pojďte dovnitř, hned teď.
Promiň.
Říkala jsem si, jak se ti Junior podobá.
Snad tu školu zvládá.
Přece jen je mladší.
S kluky si vůbec nelam hlavu.
Jsou v pořádku. Zdraví, silní hoši.
Asi ano.
Ale obávám se, že pochytil nějaké divné nápady od starších.
Jaké divné nápady?
Nač tak kluci myslívají.
Myslíš sex?
Ano. Vtípky a podobně.
Co je sex, když ne vtip?
- A co jiného je vtip? - Nebuď nejapný.
Můžeme?
Jeď, já pojedu autobusem.
- Mám tě vyzvednout? - U tiskárny, prosím.
Musím zařídit letáky a lístky na ten ples.
Měli by ti platit.
To by pak nebyla dobročinnost.
- Běžte, kluci. - Můžeme?
- Šup! - Chyť si mě.
- Pojď sem. - Můžeme?
Jsem rychlý.
- Tak šup. - Juniore.
- Já nechci! - Budeš muset.
Ahoj, mami.
- Mě nechytíš! - Pojď sem.
CLARE BELLEWOVÁ POŠTA NEW YORK
Chcete grapefruit, paní?
Díky.
Klobouk.
Ještě jeden dopis, paní.
Díky.
TISKAŘ A PAPÍRNÍK
Mám řídit?
Jo, jasně.
Vyřízeno?
Ples je za měsíc a místa v předprodeji už jsou plná.
- Taky mám práce nad hlavu. - Není ti zima?
Nech to, jestli ti není zima.
Tohle město!
Začínám nesnášet nemocné.
Jejich vlezlé příbuzné, zatuchlé pokoje…
Nech toho, máš jen špatný den.
Nemyslíš to vážně. Vždyť jim pomáháš.
- Nemluvme o tom. - Tys začal.
- Stáhni okénko. - Tobě není zima?
Nemůžu dýchat. Stáhni to okénko.
Vím, že bys radši žil jinde.
Třeba v Jižní Americe. S cestováním částečně souhlasím.
Zatím samozřejmě ne, ale až kluci odejdou…
- Navštívíme Brazílii. - Cože?
Nebo můžeme dát Juniora do nějaké evropské školy.
Ty ho hrozně rozmazluješ.
Měla by ses věnovat spíš Tedovi.
A nedovolím dát Juniora do nějaké sluníčkové školičky,
protože se mu právě dostává vzdělání.
Čím dřív se dozví o sexu, tím líp. Zvlášť když se dozví, že je to vtip.
Největší vtip světa.
- Co to má znamenat? - Nic.
Už mě moc nebaví hrát druhé housle
vedle tvé milované Ligy černochů.
Co trochu dobra pro tohohle černocha?
Teď ne. Koukají na nás.
Co je tohle?
- To bude od Clare Bellewové. - Clare Bellewová?
Ta ženská z Chicaga, co jsi potkala?
Sejdeš se s ní zas?
Ještě jsem to nečetla.
- Posláno z New Yorku. - Já vím.
- Asi se přestěhovali. - Briane, já se s ní nesejdu.
Nebyly jste dobré kamarádky?
To bych byla blázen.
Když mě někdo nazve víš jak, poprvé je to jeho chyba,
ale pak už moje, že mu to dovolím.
Jistě.
Můžu?
„Jsem tak osamělá.
Moc toužím být zase s tebou.“
- Nedělej si z ní legraci. - Vždyť to jen čtu.
Dobrá.
„Neumíš si představit, jak v mém bledém životě
neustále vídám jasné obrazy toho druhého světa,
ze kterého jsem bláhově utekla.“
Je to psina. Má smysl pro drama.
„Je možné, drahá Rene,
že tvoje cesta je moudřejší a nekonečně šťastnější.“
„Moudřejší“, to mi lichotí. Jako by se to ponížení dalo…
Počkej, to není konec.
„Necítila bych tuto divokou touhu,
kdybych tě nepotkala.“
To se povedlo.
Viní z toho tebe.
„Divoká touha“.
Nedávej jí ani prst.
Proč se tak zlobíš?
- Ten manžel to neřekl tobě. - Ale řekl by.
To vyjde nastejno.
Má to i svoji humornou stránku.
Nemá.
Není to legrace, je to hnus.
Irene, nech toho. Je to normální. Vždycky se vracejí.
Stálo je to tolik dřiny, proč by se vraceli?
V tom je záhada rasy.
Jako bílí by měli být spokojení.
Houby. Nikdo není nikdy spokojený.
Já ano.
Jsem spokojená.
Já ano.
- Jdeme. Juniore! - Pojďte, kluci.
- Učebnice. - Ahoj, mami.
Ahoj, mami.
Ahoj.
Na dnešek mám batáty. Kuře nech na zítra.
Ano, paní.
- Uklidila jsi u kluků? - Ještě ne.
Tak do toho. Brzy se vrátí, pak už to nepůjde.
Potřebujete něco?
Ne, zařídím se.
Redfieldovi.
Ano, dobrý den.
Pan Wentworth.
Haló. Ano, Hughu.
Velice, a ty?
Do posledního kousku. Já vím…
Dám Biance svůj lístek. Nepotřebuju ho.
Ne, myslím to vážně.
Že mě to nenapadlo hned.
Když Brian nebude mít moc práce…
To je milé. Pozdravuj Biancu.
Ano, hned to zařídím. Zítra na shledanou, Hughu.
Bože, Clare, tobě to sluší.
Proč jsi mi neodepsala, Rene?
Denně jsem chodila na tu šerednou poštu.
Určitě si mysleli, že mám aférku
a dostala jsem košem.
- Clare… - Jenže…
Nakonec mi došlo, že mi zkrátka napsat nechceš.
Snažila jsem se na to zapomenout, ale nešlo to.
Musím vědět proč. Proto jsem tady.
Proč jsi nenapsala, Rene?
Víš…
No, víš…
Pořád mám dojem…
že bys neměla…
Neměla bys sem chodit.
- Ty mě tady nechceš. - To ne.
Ale neměla bys riskovat.
Je to bláznovství, to jistě chápeš, a…
není to správné.
Rene, ty jsi k popukání. „Správné?“
- Není to bezpečné. - Bezpečné?
Chodit sem. Vzhledem k postojům pana Bellewa.
Jistě, chápu.
Nedivím se, že se zlobíš, Rene.
Onehdy jsi se zachovala úžasně, děkuji ti.
Nepotřebuju díky.
Bylo od tebe laskavé, že jsi to vyřídila tak delikátně.
Co mi zbývalo, Clare?
Byla jsem na tebe strašně naštvaná,
žes mě do té situace dostala.
Musela jsi pochopit, proč ti nechci psát.
Moje chyba.
A proč s tebou nechci nic mít.
Ale to ne…
Neplač.
Je mi z toho všeho strašně.
Nemyslela jsem si…
Moc se omlouvám, Rene.
Klid, to nemusíš.
I já se omlouvám.
Ve skutečnosti tě moc ráda vidím, Clare.
Moc.
Já tebe taky, Rene. To si neumíš představit.
Kdybychom se nepotkaly, neměla bych si s kým povídat.
To neznáš.
Nikdy nemít s kým promluvit.
Byla jsem necitlivá, nedošlo mi to.
Chápu, že nevíš, jaké to je.
Ty jsi šťastná.
Žiješ v pravdě a jsi volná.
Volná a v bezpečí.
V bezpečí.
Už ani nevím, co to znamená.
Myslím, že nikdo nikdy není zcela šťastný, svobodný ani v bezpečí.
Proč by pak vadilo, když sem občas zajdu?
Máš dítě, Clare. Nejde jen o tvé bezpečí.
Mateřství je největší krutost světa.
- Haló, Redfieldovi. - Ano.
Moment…
A největší odpovědnost.
Zase volá pan Wentworth, paní.
Omluv mě.
Haló.
Hughu, ať neblázní. Není to problém.
Zítra na viděnou.
Máš hodně práce?
Zítra bude ples Ligy za blahobyt černochů.
Jsem v organizační komisi. Vlastně jsem celá komise.
- Hugh Wentworth, ten spisovatel? - Ano, ty ho znáš?
- Něco jsem od něj četla. - Vážně?
- Píše dobře, ne? - Asi ano.
Trochu pohrdavě.
Ve skutečnosti je moc milý.
Mám nějaké domácí práce.
- Nečekala jsem hosty. - Nevadí.
Aspoň mi ukážeš domov.
Tak Hugh Wentworth jde na váš ples?
Ano. Proč by ne?
Nezdá se mi to.
Takový člověk jde na černošský ples.
Do Harlemu teď chodí spousta bělochů.
- Proč? - Jako ty. Podívat se na černochy.
Co děláte, hoši?
Užít si, hledat materiál na knihu,
pobavit se jako na divadle.
Rene, mohla bych jít taky?
- Protože tam chodí i bílí? - Protože to bude fajn.
Co když tě někdo pozná?
Já to risknu.
- Budeš se nudit. - Vsaď se, že ne.
- Nebudu na tebe mít čas. - To vůbec nevadí.
Budu se bavit jako na divadle.
Nic mi do toho není.
Ale proč chceš dělat něco, z čeho můžeš mít potíže?
Zatracenej John.
Brání mi ve všem, co chci. Asi ho zabiju.
To nedělej.
V tomhle státě ještě máme trest smrti.
Tolik toužím být zase mezi černochy,
mluvit s nimi, slyšet jejich smích.
Skoro jsem zapomněla…
Sakra.
- Mám jít dolů? - Ne, to nic.
Zu to uklidí.
Zu!
Jestli chceš, přijď na ples. Bránit ti nebudu.
Díky, Rene, jsi moc hodná.
Kluci?
- Co chceš? Nemáme čas. - Juniore.
Nezlob se. Chápu, že jsem všechno zkazila.
Když slíbím, že nebudu překážet, pustíte mě dál?
Večeřet budeme jen my.
To je dobře. Víc tu toho ani nemám.
Kluci byli kovbojové a já indiánka.
Zajali mě hned před pevností.
Ale nejspíš jsem jim utekla.
Nic si z něj nedělej. Junior neví, co mluví.
Co vaříš, batáty? Jak je připravuješ?
Máslo, sůl, cukr. Prosté.
Prosté? Vždyť je to ta nejdokonalejší chuť na světě!
Kdes ji sehnala, Rene?
Chci služebnou, která umí pořádně vařit.
- Tak to není. - Jak to není?
Každý přece potřebuje pomoc.
- Povečeříme někdy jindy. - To by bylo krásné.
Co kdybych přišla zítra a šla na ten ples s vámi?
Dobrá.
- Tak zítra na shledanou. - Ano.
Ahoj, Rene.
- Pojďte domů. - Ještě já!
- Říkal jsem si, jestli nespíš. - Konečně jdeš jednou včas.
Výborně.
- Jsi nervózní? - Sedíš mi na šatech.
Přijde Clare Bellewová.
- Ta bláznivá ženská? - Ano, ta.
Bláznivá Clare.
- Není blázen. - Odkdy?
Je jen… jiná.
Včera mě nečekaně navštívila.
Včera? Proč jsi mi to neřekla?
- Nevím. Přemýšlela jsem. - Irene.
Řekla tak samozřejmě, že půjde s námi…
že jsem kývla.
- Přijde sem? - Každou chvíli.
V klidu, ne?
O tom pochybuju.
Ty buď v klidu. Buď milý.
Budu zdvořilý.
Ty se nejdeš strojit?
Nech mě, počkej na mě dole.
Počkej, promiň. Miluju tě.
Tak přece jsi nervózní.
Myslela jsem, že se neuzdravím.
Taková horečka. Myslela jsem, že umřu.
Byla to velká epidemie. Nevím, kolik případů jsem léčil.
Ne všichni přežili.
- Máte štěstí. - Jo.
V mé péči přežila valná většina.
- Zase se holedbám. - Klidně můžete.
Jestli je to pravda, proč ne?
To je fakt.
Omlouvám se, nevěděla jsem, že už jsi tu.
Bez obav, už jsme se seznámili.
Je to tak.
Sluší ti to, Rene.
Bojím se, že se to nehodí.
Houby! Je to dokonalé.
- Ještě to zkusím. - Tos řekl ty.
Tady je máme.
Tak co, jak vypadám?
Jako princezna.
Výborně.
- Dobrou noc. - Dobrou noc.
Cítím se jako před Vánoci.
Věděla jsem, že mě čeká překvapení, ale neuhodla bych jaké.
Hrozně se těším. To si neumíte představit.
- „To si neumíte představit.“ - Kuš.
Ahoj.
Ta hudba zní dobře.
Budou tam.
Bianco, jsem pohoršen.
Tamhle je Hugh.
Máme místa?
U Hugha, když se tam dostaneme.
To je hukot!
Tady je!
Felise, Dave!
- Paráda! Kapela válí! - Je to vodvaz!
- Briane, pojď tančit. - Co…
- To ne. - Ale ano.
Pozor, Clare, má obě nohy levé.
- Je to pravda? - Ne.
- Vlastně ano. Bejvávalo. - Tak to vyzkoušíme.
To by šlo.
„Chuďas, boháč, žebrák, zloděj…“ Jak je to dál?
„Doktor, právník, indiánský náčelník.“ Ti všichni jsou zde, a nejen oni.
Mne by ale zajímala historie a současnost
té pohádkové blondýnky, která přišla s vámi.
Vidíš?
Té, která momentálně tančí s tvým manželem.
Moje dávná známá z Chicaga. Dost ji zaujalo, že tě znám.
To ji šlechtí.
Vidíš tam někde mou zhýralou ženu?
Ano!
Obvyklý problém.
Vedle těch barevných pánů nemá nordická rasa šanci.
Nech toho.
Viděl jsem ji dnes večer, nepočítaje letmé pohledy na to,
jak ji protáčí nějaký Etiopan?
Neviděl.
Je třeba uznat, že průměrný černoch v tomto sále
tančí líp než průměrný běloch.
Protože přítomné celebrity
jsou podobného typu jako ty.
S nikým z nich jsem neměl tu čest tančit,
takže můžu jen těžko polemizovat.
Bianca a ostatní neustále básní
o kráse některých černochů, zvlášť těch neobvykle tmavých.
Jako tamhle Ralph Hazelton.
Desítky žen ho prohlašují za úchvatného krasavce.
Co ty? Je to fešák?
Není. A nemyslí si to ani nikdo jiný.
Jde jen o exotiku. Odlišnost vzbuzuje zájem.
Jisté citové vzrušení…
jaké cítíme v blízkosti něčeho neobvyklého,
a možná i lehce odpudivého.
Jak prosté.
Souhlasíš tedy s názorem,
že sem přicházíme jako kořistníci?
Ne.
Spíš jako zvědavci.
Jako ta tvá princezna z Chicaga.
Co to znamená?
Všechno není, jak se zdá, Hughu.
Ať se propadnu.
- Nikdo by to na ní nepoznal. - Ne.
To je překvapení.
Ty to vždycky poznáš?
- Teď mluvíš jako hlupák. - Ne, myslím to vážně.
Cítíš nějakou spřízněnost?
Nemluv se mnou, jako bys psal pro National Geographic.
Poznám to stejně jako ty.
Ale občas se objeví něco…
čeho si nikdo nevšimne.
Ano. Chápu, co máš na mysli.
Spousta lidí se úspěšně vydává za bílé.
Vydávat se za bílého je snadné.
Těžší by asi bylo, kdyby se bílý vydával za černého.
To mě nikdy nenapadlo.
Proč by taky mělo?
Ty bys to možná zvládla.
Ano.
A jestli můžeš, proč to neudělat?
Pardon. Ahoj.
- Ptám se, proč to neuděláš. - Kdo říká, že ne?
Jsi dnes hrozně záhadná.
A ty se chováš jako osel.
Chci jen říct…
Každý z nás se vydává za to či ono.
Nebo ne?
Osel?
Bolí mě nohy jako po maratónu.
Obdivuju tvou energii.
Já si půjdu odchytit ženu,
než mi ji někdo vezme nastálo.
Nezatančíte si, pane Wentworthi?
Není to moje silná stránka, paní Bellewová.
- Hughu. - Briane.
- Díky. - A pro tebe.
- Díky. - Tvůj manžel mě zničil, Rene.
Musím si s ním ještě zatančit. Je nejlepší ze všech.
Moje žena ti asi neřekla, že lichotky na mě neplatí.
Ale milerád ti najdu
vhodnou náhradu.
Tady je tvůj člověk.
- Ty? - Jo.
To půjde. Tak pojď.
- Zatím. - Ten nemá šanci.
To tedy ne.
Jsem vlastně ráda, že přišla.
Je výjimečně krásná, že?
Ani ne.
- Nepovídej. - Ne.
Možná by byla výjimečně pohledná běloška,
ale mně se líbí tmavší ženy.
Jo?
Možná je to tím, že byla tak šťastná.
Irene, pozor.
Nemysli si, že jsi za to štěstí odpovědná.
Nesmysl.
Už to zabal!
Clare?
Jdeš ještě spát, mami?
Ne, jistěže ne.
- Kde je Clare? - Přijde, až budete spát.
- Ale posílá pusu. - Táta říkal, že si s námi bude hrát.
Tede, vezmi bratra do kuchyně a dej mu najíst.
Já nechci jíst.
- Tede, vezmi bratra… - S dovolením.
Řekl jsem mu, že tu Clare bude.
Co se děje?
Řekli mu, že je špinavej…
víš co.
- Zuleno? - Venku, Rene.
Propáníčka. Clare, není ti zima?
Takový kouzelný den se musí využít.
Jsi blázen.
- Zu, uklidíš nákup? - Říká se tomu indiánské léto.
- Indiánské léto? - Zu.
Mluvily jsme se Zu o Charlestonových odvedle.
- Ta nejstarší holka je krásná. - To ano.
Ted se na ni nedokáže podívat.
- Puberta nadělá v kamarádství zmatek. - Nadělá zmatek ve všem.
Svatá pravda.
Já nevím.
Ty jsi měla spoustu kamarádů.
Asi jo.
Někdy se divím, proč jsme se nekamarádily víc.
Bylo to fajn.
Vždycky jsem tě obdivovala.
Byla jsi klidná a krásná, ať se dělo cokoli.
Já? To snad ne.
Kráska jsi byla ty.
Ani bych neřekla.
Zůstaneš na večeři?
Nemůžu.
John se vrací domů.
Ne až příští týden?
Vrací se dřív.
Scházím mu.
On mně bohužel ne. Kéž by odjel napořád.
- To nesmíš říkat. - Nesmím?
A na bridž půjdeš?
Chraň Bůh, abych přišla o bridž.
„Uvnitř bylo šero a páchlo to tam dřevem a olejem.
Narazila hlavou do žárovky, která visela ze stropu.“
Zkusíš to dál?
„Krysa celou dobu žárovku držela
a tahala za řetízek, a světlo blikalo.“
V Little Rock došlo k lynči, víte o tom?
- Teď ne. - Co se stalo?
Obvinili černocha z napadení dvou bělošek.
Co jim udělal?
Ne „co“, ale „jestli“, Tede.
- Ale stejně ho zlynčovali. - Přesně tak.
Juniore, běž na zuby.
Oni…
Honili ho.
Když ho chytili, pověsili ho na telegrafní sloup a zastřelili.
- Ale proč, tati? - Protože nás nesnášejí.
Briane, teď ne.
Pojď sem.
Zřejmě se o tom nemůžeme bavit,
aniž bychom rozrušili naše dámy.
- Tak jo. - Jo.
Běž na ty zuby.
Vím, že beru mateřství dost vážně.
Vím, že řeším jen kluky a domácnost.
Ale nevidím na tom nic k smíchu.
Já vím, Rene.
Jsi skvělá. Dokonalá.
Říkáš to, jako by to bylo špatně.
Posaďme se na chvilku.
Ráda ho poslouchám.
Ať se stane cokoli, nezapomenu ti tvou dobrotu.
- O čem to mluvíš? - Myslím to vážně.
Víš, já…
Nemám smysl pro morálku a pro povinnost jako ty.
- Mluvíš nesmysly. - Je to tak, Rene.
Ty to nevidíš?
Nejsem ani trochu jako ty.
Když něco chci, udělám pro to cokoli.
Komukoli ublížím.
Cokoli zahodím.
Cokoli.
Jsem nebezpečná.
Clare, nech toho.
Co říkáš, není pravda.
Máš toho odjakživa spoustu a ničeho ses nevzdala.
Clare?
Pardon.
Volala Mae?
Nevím, kde by mohla být.
Zu má jako na potvoru volno.
Taky musí někdy navštívit rodinu.
Ale už teď máme zpoždění a…
Je to můj poslední večer před cestou do Evropy.
Co když s kluky zůstanu já a vy půjdete spolu?
- Vážně? - Mně to nevadí.
- Bez tebe nemůžeme. - Ale můžete.
Aspoň vás bude sudý počet.
Tak to budu muset přece jen hrát.
- Tak běž. - Budeš mi chybět, Rene.
Ale kdepak. Jen běž.
Běžte.
Tady je ukrytý všechen talent.
Jo. A kořalka.
Kde je princezna?
Je vzácné mít vás dva jen pro sebe.
Je v Evropě.
Má dceru v internátní škole. Dokonce ve Švýcarsku.
- Co je? - Nic, jen…
Co ty víš o Švýcarsku?
Mně chybět nebude. Je s ní těžké pořízení.
To by se dalo říct i o tobě.
To je pravda.
Ale ona je nestydatá. Pořád si hraje na oběť.
„Já chudinka ubohá.“
To je laciný způsob, jak…
- To není fér… - Nedomluvil jsem.
Musím jí ale přiznat určité kouzlo.
Hughu, vždyť ji neznáš.
- Není tu, aby se mohla hájit… - Tak ji hájíš ty?
Ty jsi mi kavalír.
- Dobrý den, Lancei. - Irene.
Tohle musí napřed zaschnout.
To je fajn, ne? Jen my čtyři.
- Udělám čokoládu. - Ano, prosím!
Ne, já o tom chci mluvit dál.
- Vypadáte vážně. - Bavíme se o Johnu Carterovi.
Ten zlynčovaný v Little Rock.
- Už zase? - To je potřeba znát, mami.
- Vážně? - Máme ještě ořechy?
- Podívám se. - Já chci taky.
Oni ho jen nezastřelili.
Přivázali jeho tělo za přívěs a tahali ho po městě.
- Řekls to tátovi? - On to řekl mně.
Vážně?
Už se mnou nemusíte mluvit jako s dítětem.
Díky za večeři, mami.
Přála bych si, abys s nimi nemluvil o tom lynčování.
Proč?
Na hrůzy budou mít dost času, až vyrostou.
- Teď jsou v bezpečí. - To se hrubě mýlíš.
Jestli chceš, aby rostli v téhle zatracené zemi,
měli by co nejdřív vědět, co je čeká.
Ale jsou šťastní. Proč to kazit?
- Chci, aby zůstali šťastní. - Irene.
K čemu je dobré něco tajit?
Chtěli jsme je uchránit slova „negr“.
- Nemluv tak. - Až jim to řekl někdo cizí.
Nemluv o rasismu, nestrpím to.
- Je to i můj dům. Oni musí vědět… - Nemusí!
Nemusí.
Nechápu, jak může být někdo tak inteligentní jako ty tak hloupý.
Já chtěl z tohohle pekla odejít už dávno.
Pořád říkám, že bychom měli trochu cestovat.
Ale ty jsi vypadal spokojeně s Clare, takže…
Co s tím má společného Clare?
Kdyby tu nebyla, jeli bychom na výlet.
Měla jsi proti tomu námitky…
- Proti Clare ne. - Hergot!
Irene, já nemluvím o Clare.
- Asi… - Já nemluvím o výletě!
Chci vypadnout z týhle…
Jsi daleko míň spokojený s tím, co máš, když tu není ona.
Ani bych neřekla.
Ne.
Vstávám.
Bez obav.
- Ještě že jsi přišel. - Jsem pozorný manžel.
Pozvali jsme tolik lidí.
Ještě že je všechno nachystané.
- Clare je dole. - Clare? Jak to?
Tu jsem schválně nezvala.
Už je zpátky nějaký čas. Zu dostává vzkazy
a ty neodpovídáš.
Můžu se zeptat proč?
Je to večírek pro Hugha a ten se o ni nezajímá,
tak jsem ji nepozvala.
Podle mého mu nevadí ona,
ale to, že si ho nevšímá.
- Ty ho máš rád. - Ano.
Ale myslí si o sobě, že je bůh.
Nesouhlasím.
Myslí si o sobě mnohem víc.
Briane?
Omlouvám se, moje chyba.
Tvářila se ublíženě a odstrčeně. Řekl jsem jí, že jsi jen zapomněla.
Ale Briane…
Takže jsi s ní mluvil?
Ano.
Jak jinak.
Clare každopádně vylepší každý večírek.
Moc pěkně se na ni kouká.
Budeš tu dlouho?
- Děkuji. - Pardon.
Mluvíme o La Josephine. Tu jste předpokládám viděla.
- Josephine Bakerovou? Ne, nikdy. - O hodně přicházíte.
Možná jsem ji viděla v Shuffle Along,
ale nejsem si jistá.
Je lepší než Ethel Watersová.
Ethel Watersová je vynikající.
Ahoj, Felise, ráda tě vidím.
Vrať se, Irene.
Celé odpoledne sis nesedla.
Chci s tebou mluvit.
Vzpamatuj se, tváříš se jako hrobník.
Necítím se ve formě.
- Asi je to tím počasím. - Kup si něco drahého na sebe.
To vždycky pomůže.
Celé odpoledne čekám, až bude sama. Clare!
Vypadáš božsky, jako obrázek.
- Přijď za měsíc k nám. - To musíš!
Říkám Daveovi, že jsem dočetla jeho knihu.
- Ty čteš jeho knihy? - Jistě, četla jsem všechny.
Promiň, Rene, strčil jsem do tebe. Já nešika.
Neříkej mi, že to bylo drahocenné a nenahraditelné.
Rozhodně jsi do mě nestrčil.
Ta konvice byla to nejhnusnější,
co kdy tví rozkošní konfederační předkové vlastnili.
Už nevím, před kolika tisíci let
patřila nějakému Brianovu praprastrýci.
Doteď jsem nemohla přijít na způsob, jak se jí zbavit.
Náhlé vnuknutí. Stačí ji rozbít, a je od ní navěky pokoj.
- A je to. - Výborně.
- Má milá… - Bylo to krásné.
Výborně.
Briane, děkuji za čajový dýchánek…
- Ahoj. - …jemuž není rovno.
- Nezdržíš se na večeři? - Nemůžu.
To je škoda, Brian stejně pracuje.
- Moc mě těšilo. - Ahoj.
Děkujeme, bylo to báječné.
Těšilo nás, děkujeme.
- Pak jsem porazil Patricka. - Čepici!
Závod do schodů! Budu první.
Ani náhodou. Ne!
Dobrej večír.
Propána.
- Slzí mi oči. - Mně umrznou prsty.
Příšerný vítr!
Promiňte.
Paní Redfieldová! Jak se vede?
To bylo hrubé.
To byl jediný člověk, před kterým jsem se kdy vydávala za bělošku.
Haló. Quincy 5473.
Je tam paní Bellewová? Je to naléhavé.
Ne?
Tak nic.
Tak naléhavé to není.
Zkusím to později.
Irene.
Co děláš? Mrzne.
Půjdeme na ten večírek s Clare?
Byla jsi někdy v šestém patře?
Samozřejmě. Otec byl domovník.
Za starých časů, kdy měla každá barabizna výtah.
Výtah?
- Přece nepůjdeme pěšky. - Až nahoru.
Panebože!
Jak tu někdo může bydlet?
Prý to odrazuje nezávazné návštěvy.
Prý se k smrti nerada nudí.
Ty tenké boty jsou strašné.
Co se děje, Rene?
Napadlo tě, co bys dělala, kdyby na to John přišel?
Ano.
Neodpadávejte před čtvrtým poschodím.
Odmítám nést kohokoli výš než dvě patra.
A co bys dělala?
Udělala bych to, po čem teď nejvíc toužím.
Šla bych bydlet sem.
Do Harlemu. S tebou.
Bože.
Pojď, loudalko.
…večeři v Eddie's, pak Leroy's, pak Smalls.
Vám ti tanečníci nepřipadají divní?
- Ne, to je tím pitím. - Proto jsem s tím přestal.
- Od dnešního rána? - Ano.
A nestalo se vůbec nic vzrušujícího…
- Prosím. - Děkuji.
Zdejšímu pití se prý nedá věřit.
Irene, ty jsi zase složila slib zasmušilosti?
Ne, ale vy jste tak chytří, že nemám co dodat.
Nemáš nic k pití. Co si dáš?
Zázvorovou s kapkou skotské.
Napřed skotskou, pak led, pak limo.
Dave, nezkoušej to míchat sám.
- Zavolej komorníka. - A lokaje.
- Krásný večer. - Paráda.
Nestůj tady. Není ti zima?
Pojď si se mnou promluvit, nebo aspoň poslouchat mé žvásty.
- Co si přejete? - Jít dál.
- Možná jste si spletl dům. - Já vím, kde jsem. Pusťte mě dál.
Který byt hledáte, pane?
- Mám tam manželku. - Manželku?
Ne, pane, není tu. Za to ručím.
- Myslím, že se mýlíte. - Nemýlím.
- Nechoďte dál. - Klid, pane.
- Co se děje? - Jděte mi z cesty.
Co potřebujete?
Byl jsem u Redfieldových a vím, že je s nimi.
Ralphe, kde mám pití?
Ušetřte si potíže a ustupte.
Já vím, co tu děláte.
Já jsem Redfield. Co se k čertu děje…
Neříkejte mi, co mám dělat. Nikdo z vás.
Měl byste jít pryč.
Ty lhářko!
Opatrně. Jste tady jediný běloch.
Ty špinavá lhářko.
Kristepane.
- Honem. - Rychle!
Rychle!
Dolů.
Ten manžel tam jen tak sedí?
Nevím.
- Jak to? - Nevím jistě, že je mrtvá.
Nejspíš jen chránil svou ženu.
Nic neobvyklého.
Je…
Irene, to nemůžeš.
Udělá se ti zle.
Najednou přepadla a byla pryč.
- Irene byla vedle ní, ne? - Tahle paní?
Určitě vypadla?
Nestrčil do ní její manžel,
jak se zřejmě domnívá pan Redfield?
Ne, určitě vypadla, než jí někdo mohl zabránit.
Stalo se to tak rychle…
- Opatrně. - Všiml si někdo z vás něčeho?
- To nemůžeš. - Nikdo to neviděl?
- Hněval se, to je pravda. - Takže nehoda?
Asi nehoda, ano.
To jsem si myslel.
Miluju tě.
Nešťastná náhoda, řekl bych.
Pojďme se podívat na to okno.
PODLE ROMÁNU NELLY LARSENOVÉ
Překlad titulků: Tomáš Lenikus