Downloaded from YTS.MX
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Official YIFY movies site: YTS.MX
Фотоспалахи
Світять крізь дахи.
Там дівча стоїть,
Що в собі таїть?
Хоч в шовках сама,
Та немов німа…
Ті її слова
Чує лиш темрява.
Тюрму тобі звели,
Твій крах замислили,
Круг пальця обвели,
Тебе недооцінили.
Знецінюють думки,
Підносять помилки,
Їм небезпечна ти —
Тебе недооцінили.
Недооцінили.
Леді Діана, так?
Його Королівська Високість послав мене за вами, бо ви зникли.
Я вийшла подихати свіжим повітрям.
Така пишна вечірка.
Я звикла спілкуватися з п'ятилітками.
Що?
Я вихователька в дитсадку. Навіть не знаю, чому я тут.
Не моя тут публіка.
Його Високість радий, що ви прийшли.
Ви йому, безперечно, припали до душі.
Справді?
Коли повернетеся до гостей, я вам влаштую зустріч наодинці.
О, дякую вам…
Місіс Паркер-Боулз. Для вас – Камілла.
Ми з Чарльзом – давні друзі.
Наївне дитя
Не знало життя,
Що принци брешуть, як і всі,
Що щастя – не в красі.
Раптом це твій шанс?
Спробуй, не впусти.
Ще ж не бачиш ти,
Що цей хрест тобі нести.
Тож сили всі збери
І розгортай сувій:
У казці цій твоїй
Тебе недооцінили.
Ти знеславлена,
Хоч не твоя вина,
Це вже назавжди:
Тебе недооцінили.
Це вже назавжди:
Тебе недооцінили.
Вже друкують у газеті:
«Принцу Чарльзу треба леді».
Королева розізлилась:
Леді досі не з'явилась.
Ти, дірява голова,
Та ж тобі вже 32,
Та й королева не нова…
Має ж бути хтось, хто тобі до душі, Чарльзе.
Ти будеш вражена тим, як їх мало, мамо.
У нас криза довіри!
Наші рейтинги падають, народ довіряє нам чимраз менше.
-І ти звинувачуєш в цьому мене? -Твоє донжуанство заважає нашій справі!
Ти нащадок королеви –
Маєш бути кришталевий.
Хутко приведи нам пару,
Тільки не якусь нездару!
Наш принц розхвилювався.
Бог свідок: я старався.
Принцеси не діждався.
Ну, є один варіант.
Є у графа ще дочка.
Молодша дочка Спенсерів, леді Діана.
Красна, як перлиночка.
Буде нам принцесочка.
Це найгірша Посада в країні!
А не до її сестри ти залицявся?
До Сари, так, доки не стала хвалитися нашими стосунками в пресі.
-Дурненька. -Але Діана – не така.
Вона – сором'язлива. Певен, вона б так не вчинила.
Але я не певен, що вона цього хоче.
Принцеса – серце Англії.
Хоч не завжди Буде по-її.
У неї буде багато слуг.
Але не буде власних заслуг.
Пишатиметься нею Країна ця.
Хоч ця пиха їй не до лиця.
В історію вона ввійде.
Яке тавро на неї це накладе?
Вся Англія зазнає стресу,
Якщо не знайде принц принцесу.
Ми прагнемо прогресу.
Знайти нелегко таку, як ця.
Вона піде зі мною до вінця.
Та пам'ятаймо до кінця:
Це найгірша
Посада!
Для Англії – чарівне зілля
Це королівськеє весілля.
Яке пекельне божевілля,
Бо принцеса…
Принцеса –
Це найгірша
Посада…
Це найгірша
Посада в країні!
Принцеса Уельська? Я? Уявляєш?
Ні. Я вражена не менш за тебе.
Але я чула, що королева дуже захопилася тобою.
Мене вона зневажала.
Та я навіть не знаю. Він такий меланхолік.
Ти ще з 12 років чіпляла фото Чарлі собі на стіну.
Він – твоє щастя з романів Барбари Картленд.
Що ж, гаразд.
Але ти певна, що я йому аж так подобаюся?
Та яка різниця? Ти підходиш під їхні критерії:
з гарної родини, без надокучливих колишніх,
і, попри все, ти досі незаймана.
У їхніх очах ти збіса справдешня принцеса. Глянь, що прийшло.
Так, ти точно йому подобаєшся.
А щоб мене.
-Мені пройдисвіт дарунків не робив. -Про що це каже, Саро?
-Алло? -О, леді Діано.
Дзвоню спитати, чи отримали ви кольє від мене?
О, так, сер, і…
Воно чудесне.
Може, вдягнете сьогодні? І, сподіваюся, ви не проти
кількох друзів нам за компанію?
О, звісно ні. Усі ваші друзі милі мені.
І скажіть ще, Діано.
-Ви любите Баха? -Так, сер, я обожнюю Баха.
Чудесно. Тоді до вечора.
Він справді вміє причарувати.
Тим, що скоро стане королем?
Вона неймовірно мила.
-Цікаво, як їй кольє? -Ти знайома з місіс Паркер-Боулз?
Я дуже довго його для неї вибирала.
Так, вони з Чарльзом друзі, а що?
Побачиш. А це я в тебе часом позичатиму.
-Насолоджуйся Бахом. -Думаєш вона – саме та?
Так.
Я рада, що познайомилася з нею. Її простота так освіжає.
Я вже мовчу про те, яка вона гарненька.
Ти ж знаєш, краса мене не хвилює.
-Ні, люба, я не хотів… -Може, колись я тобі це й пробачу.
Ну, добре, пробачила.
Знаєш, куди вона запропонувала нам піти?
На «Дайр Стрейтс».
Я ані найменшої гадки не мав, про що вона.
-Це поп-гурт. -Так, тепер я докладно ознайомлений.
Тепер знаю ще й «Калче Клаб» і «Дюран Дюран Дюран».
-Та ні, там тільки два. -Тільки два чого?
Дюрани. Правильно «Дюран Дю…» Неважливо.
Я просто кажу, що в неї музичні смаки дівчинки-підлітка.
Вона і є дівчинка-підліток.
А отже вона податлива.
Ми з тобою станемо їй чудовими вчителями.
А тепер біжи до неї, перш ніж вона закрутить з кимось з «Ейр Саплай»!
Ну, я замовив на вечір віолончеліста. Ти з нами?
Чарльзе, думаю, Діана захоче побути з тобою наодинці.
А я сподівався, що ти приєднаєшся і трохи її повчиш.
Ого.
Діано.
-Я такий радий, що ви змогли прийти. -Це був важкий вибір.
Вечір з вами чи настільна гра з сусідами по квартирі?
Вигляд у вас просто приголомшливий.
Я схожа на «Барбі», закутану як капуста.
О, яке розкішне кольє!
Камілло?
Я не чекала, що ви будете з нами.
Але, здається, ви всюдисуща.
Дорогенька, можна невеличку пораду?
Бачте, я вам тепер ніби старша сестра.
Дві старші сестри в мене вже є, тож третя не дуже й потрібна.
Але цей ваш новий статус улюблениці принца –
він досить унікальний.
Намагайтеся щонайчастіше демонструвати ерудованість.
Чарльз любить розумничок.
Леді?
Ось! Невеличкий вдячний дарунок.
Мені?
Ви здивовані. Хіба дівчата нічого вам не дарували?
Ні. Ніколи.
Запонки. Як мило.
-Певна, у вас їх десятки. -Насправді, сотні.
Ну, чек я не викидала, тож…
Це – Мстислав Ростропович.
На мою скромну думку, він – найвеличніший віолончеліст сучасності.
Чуєте? Яка досконалість, правда ж?
Чуєте струни ці?
Наче янгол по руці.
Слухають таке лиш мудреці.
Віолончель чи саксофон –
Це нескінченний марафон.
Краще заспівав би Елтон Джон.
Чарльз любить розумничок.
Увесь цей пафос – не моє,
Та, може, десь дискотека є?
Там принц «Принца» слухає, «Фанкаделік» там лабає.
Але нащо цей протест?
Це ж бо на принцесу тест,
А десь Фредді Мерк'юрі Стадіони розриває.
Так танцює твій, Так танцює твій народ!
Це атас! «Пет Шоп Бойз», показуй клас!
Так танцює твій, Так танцює твій народ!
В цей момент Хай співає Адам Ент!
Де ви, Діано?
Наче за мільйони кілометрів звідси.
Це мене музика так несе.
Так воно у королів:
Все сиди там, де й сидів.
Та до чого тут вона? Я б їй вмазала добряче!
А Чарльз із тих чоловіків,
Що люблять слухати мертв'яків,
Та нехай побачать всі, Як у мене він поскаче!
Так танцює твій, Так танцює твій народ!
Юна я, Ще не хочу короля.
Так танцює твій, Так танцює твій…
Нехай побачать всі, Як у мене він поскаче!
Юна я, Ще не хочу короля.
Хай гуде – Нам корона не впаде.
Так танцює твій, Так танцює твій,
Так танцює твій щасливий, Гордий твій народ!
Для неї це Чудовий старт,
Вона красива не на жарт,
Та серце принца – не завжди фарт.
Так, вона підходить,
Так, вона підходить всім.
Слухай, любко, дай клацну з тебе один знімочок, га?
З мене? Нащо?
Ну ти ж ця, нова пасія принца, нє? Ну ж бо, любко. Один клац.
Клац-клац, Блись-блись, усміхнись.
Принц покине тебе колись.
Леді Ді, Один лиш клац –
Взяв би й я тебе В королівський палац.
Вітаю.
Клац-клац, зроблю ще один.
Ти найкраща пасія на кілька годин.
Клац-клац, блись-блись, Вже світло слабе.
Хтозна, чи надовго вистачить тебе. Клац-клац.
Дякую, вже досить.
Такі ж бо ми мисливці, Такі ми молодці –
І журавель у небі, і синиця в руці.
Хоч не сходив на пиво Й не помастурбував,
Зате вже пару фунтів До кишені поклав,
Бо принцесу сфотографував.
Це леді Діана Спенсер. Я дзвоню до принца.
Уже не вперше дзвоню…
Гаразд, звісно, але скажіть йому,
що я просто мушу з ним поговорити. Будь ласка. Я…
Працює у садочку,
Там діток – як овець.
Ще й кажуть, що цнотлива.
Ну, Чарлі – молодець.
Чарлі – молодець.
Відчепіться!
Клац-клац, блись-блись, Ну і ну…
Чи вчителька в садочку, Чи сучка – не діпну!
Ну ж бо, любко, Ще хоч раз –
Може, аж до завтра не побачиш нас.
Хіба ти не бачиш, Ми ж друзі тобі!
Й твої фанати теж.
Повір в нашу справу – Дамо тобі славу.
Гей, любко, з нами ти зацвітеш!
Клац-клац, блись-блись, Заробляй.
Фоткай цю принцесу і забавляй.
Перша шпальта вся твоя,
Сотню-другу знімків Назнімаю я.
Ми працюємо щоденно,
Хоч кричи, хоч не кричи.
А як ми тобі набридли –
То спробуй
Утечи!
Клац-клац, блись-блись!
Клац-клац!
-Чарльзе, це вже занадто. -І ти звинувачуєш мене, мамо?
Я тільки прошу, щоб ти нарешті визначився!
-Те, як преса її цькує… -Я захоплений леді Діаною.
Справді, просто… а раптом десь є ще хтось?
«Ще хтось» вже давно має чоловіка.
Так, звісно. Але…
Ми з леді Діаною бачилися всього разів із десять,
і в нас мало спільного.
Ти – принц Уельський.
У тебе ні з ким нема багато спільного.
А якщо я ще не певен?
Ось ти, ти хіба була певна, виходячи заміж?
Я…
Цілком.
Він на коліно став
І запропонував –
Оце й увесь мені устав…
Але любов така
Буває нетривка,
Та головне – тверда рука.
Любов – хоч не тюрма –
Не лінія пряма.
Утішить чи уб'є…
Ох…
Хтозна, чи та любов ще є.
Діано, настав час нам серйозно поговорити.
-Мої запонки. -Прошу?
Що я вам подарувала. Ви їх вдягнули.
Так, тепер вони мої улюблені.
Мене так зворушила ваша добра ласка, ваша щедрість, і…
І ви неабияк симпатична мені.
Але я зовсім не певен, що ви цього хочете.
Сер, моя мама покинула нашу сім'ю, коли мені було п'ять.
Втекла зі своїм коханцем.
Такий жах. Тож наступні п'ять років
я читала винятково романи Барбари Картленд.
Вона написала десь із чотири сотні книжок,
і всі вони – мої улюблені,
бо всі вони про одне –
пошук того, з ким хочеш прожити життя.
Ви з мене не смійтеся.
Бачте, мій тато згодом одружився з її донькою.
Тож Барбара Картленд тепер мені як нерідна бабуся.
Я познайомилася з нею в 14 років.
Діано, любонько!
Барбаро Картленд, яка ти гарна!
Я знаю, я така солоденька!
Я читаю тільки ваші книжки! Скільки в них правди?
Правди? О, ні.
Вигадую сюжети я,
Все щастя в них – фантазія.
Книжки писати я мастак,
Але в житті усе не так:
Хлопці усі брехуни й задаваки,
Любощі й пристрасть з'їдають собаки,
А щоб тобі не було невтямки –
Читай ще й інші книжки.
Я й інші читала, еге ж.
Але її книжки вселяють в мене віру, що любов вирішує всі проблеми, і…
Якби мої батьки вірили в цю вигадку, може, й не розійшлись би досі.
Ось чого я хочу.
Вигадки?
Ні.
Щоб вигадка справдилася.
Леді Діано…
ви неймовірна.
Що ж, тоді…
Я б на коліно став
І запропонував,
І заміж вас узяв.
Ви щойно… ви що, освідчилися?
Ну, так.
О Боже.
Прикрию ваші інтереси
Від надокучливої преси.
Хай не торкаються принцеси.
Яке жахливе освідчення.
І хоч всього вам…
-19 літ. -Дякую.
Хоч ви у наших колах неофіт,
Вас скоро коронує цілий світ.
Хай ми поквапились,
Та з нами трапилось
Кохання, що росте
День за днем.
Держава завмира:
Нам під вінець пора –
Разом нове життя
Розпочнем.
І ви справді кохаєте мене?
Кохаю.
Хтозна, чи та любов ще є.
О, сер.
Хтозна, чи та любов ще є.
Чи ще є…
Спинити це ще можеш ти.
Ні, мусиш через це пройти.
І хай нудьга тебе мине.
І ми певні?
Вона красива, аж капець,
А як урветься тобі терпець,
Ти знаєш, де знайти мене.
Це – данина Твоїй державі й королівству.
А справжнє щастя – не для королів, А справжнє щастя – не для королів.
Чи ви чули
В країні новий скандал?
Таке дурне мале дівча,
Не гідне королевича.
В цій казці дьогтю вистача,
Діана, Діана.
Мене приставили до вас охоронцем, міледі. Ходімо зі мною.
Ні, я мушу повертатися додому.
Неможливо. Там кишить фотографами.
Принц дав мені наказ,
Щоб захищав я вас –
Тепер в людей неначе сказ.
Але я навіть не попрощалася з дітьми з садочка.
Замкнімо браму цю,
Забудьте вулицю,
Тепер я з вами повсякчас.
Держава завмира –
Їм під вінець пора.
Мабуть, кохання їх Таки уб'є.
-Тепер на все життя. -Твоїй державі й королівству.
-Нещирі почуття. -Твоїй державі й королівству.
Мабуть, кохання їх Таки уб'є.
Хтозна, чи та любов,
Хтозна, чи та любов
Ще є.
Ох, ця любов така
Буває нетривка.
-Та головне – в руці рука. -Та головне – в руці рука.
Я просто не можу, Саро.
Не втрачай глузд, ти йдеш під вінець за дві години.
Але ти мала рацію про цю Каміллу.
Що ж, надто пізно.
Твоє лице вже на всіх горнятках і кухонних рушничках.
Чималенька сукня.
Господи Боже, та я в ній як велетка!
Ну, що ти.
Послухай свою сестру.
Кожна дівчина хоче принца, а тобі вдалося його здобути.
А скільки дівчачих мрій взагалі збувається?
Тепер не сумнівайсь,
Бо віддадуть під суд.
Тендітнеє дівча,
Як опинилось тут?
Тому спокійно йди –
Вівтар на тебе жде –
І тихо сподівайсь,
Що сукня не спаде.
Закохаю принца в себе,
Доведу, що можу я.
Я зроблю усе, що треба,
Щоб задовольнити короля.
Я…
До вівтаря дійду, І в сукні не впаду.
Тепер…
Принцеса – це життя, Нема вже вороття.
Немає вороття
Мені…
Мені.
Як тобі вдалось
Такого досягти?
О, я заприсяглась
Крізь божевілля йти.
Я…
Закохаю в себе принца
І…
Доведу, що можу я.
В цьому я піду на принцип,
Перевершу їхні прагнення.
-Я… -Я…
Стану всім їм як сестра, Хай кричать мені: «Ура»!
-Я… -Я…
Стану піком їхніх мрій –
Кращою, ніж образ мій,
Кращою, ніж образ мій.
Тепер…
Беру.
Тепер…
-Тепер… -Тепер…
Беру.
Я…
Тепер…
-Люба, з тобою все гаразд? -Звісно.
Бачу, твій приятель відіграв пишне весілля.
Хоч убий мене, але я вважаю, що ти – куди розкішніша наречена.
Отепер ти геть здурів.
Навпаки.
Ми залишимося разом,
Ми врятуємо цей шлюб.
Все, що сталося – на краще,
Так, авжеж, усе на краще.
-Наш перший публічний вихід? -Наступної неділі, так.
-Ви певні, що я готова, матінко? -Усе буде добре.
-В Уельсі ми покажемо тебе людям. -А що мені треба робити?
Не хвилюйся, люба. Просто треба бути біля мене.
Здається, до виховательки в дитсадку мене готували більше.
Жодні вказівки не підготують тебе до життя з принцом.
Привітаємо підданців, потиснемо їм руки…
-Вдягнеш рукавички. -Але що ж мені їм казати?
Що?
Уельською це: «Рада бути тут. Дякую».
Тож…
Не переживай – Просто ствердно кивай,
Ні в якому разі собі серце не край,
Усміхнись – І зразу схаменись.
Я дуже хвилююся.
Жоден зайвий не показуй рух,
І хай з тобою буде Віндзорський дух,
Я буду дуже старатися.
Перепрошую, якщо я вас розчарую.
Чарльзе, вона вперше вийде до людей.
-Не відходь від неї, добре? -Звісно, мамо.
УЕЛЬС
Знаєм ми таких заброд –
Обдере простий народ
І втече без перешкод.
Але глянь, яка краса!
Либонь, кусає, мов оса.
Нам вже час
Глядіти пса.
Пригадуєш мої уроки уельської?
Ані слова.
Привіт.
Я Діана.
Я не можу – так міркую –
Вас покинути в біді.
Привітаюсь, вас почую.
Що за диво-леді Ді?
Я нічим не особлива.
Що вони знайшли в мені?
Всі принцеси норовливі,
-Ну, а ця… -Зовсім ні.
Леді Ді, підійди, Поглянь лише сюди.
Ось візьміть цей букет.
Чудесний етикет.
Ну і хто з нас, дівчат, Не її тепер фанат?
Без пихи, без прикрас.
Вона – одна із нас!
Хоч пів світу обійти –
Кращої вже не знайти.
Наша королева – ти.
Тепер Діану
Люблять всі.
Увесь Уельс
В усій красі.
Такої ласки
Я не мав –
Увесь Уельс
За неї став.
Преса її розхвалила на всі заставки.
Вона не відає, що робить,
Але народ кричить їй: «Слава!»
-Вона природна. -Її всі люблять.
Ну, а мене?
Я б так не сказала.
Може б вам привітатися з моїм чоловіком?
Він обожнює Уельс.
Тут мене коронували,
І де б не був я по світах,
Тут, в Уельсі, моє серце,
Тут я – вільний, наче птах.
Ти – хороший, як завжди,
Але зараз – відійди.
Леді Ді, ходіть сюди!
Я вчив цю мову, Служив державі.
Леді Ді, підійди.
Хоч маю в жилах блакитну кров…
Поглянь лише сюди.
А ця простачка без освіти
Вкрала їхню любов!
Цілий світ…
-Цілий світ… -Цілий світ…
Її полюбив!
Люба, вони захопилися нею, бо вона новенька.
Та ще й гарненька, має гарну зачіску, гарно вбрана, а ти…
А я?
Чоловік у костюмі.
Красивий чоловік у костюмі, та все ж…
То мені просто бути при ній і тримати їй сумочку?
А хіба не так було задумано?
Любий, ми перевершили наші найсміливіші сподівання.
Я починаю думати, що вона – найкраще, що сталося в твоєму житті.
То де ж у ньому місце тобі?
Цікаво, мій чоловік нещодавно теж мене про це питав.
Цікаво, ти досі бачишся зі своїм другом?
Називає тебе моїм другом.
Так.
Я сподіваюся, ти розумієш ризики.
Не думаю, що його жінку чи королеву це влаштовує.
А ти досі бачишся зі своєю подругою? Чи краще сказати, з подругами?
Взагалі-то ні.
Ні?
То… ми з Чарльзом – це проблема?
Просто мені здається, що
нам варто приділяти більше часу одне одному.
-Так далі бути не може. -Що ти маєш на увазі?
Це – данина Твоїй державі й королівству.
Тепер ти одружений з улюбленицею Англії.
Якщо про нас дізнаються, я стану найненависнішою англійкою.
Це – данина Твоїй державі й королівству.
А цього я не витримаю.
Йди до дружини.
Нам обом треба розібратися з нашими шлюбами.
Чарльзе?
Я хочу тобі дещо сказати.
Чарльзе?
-З тобою все гаразд? -Що?
Так, звісно.
-Ти наче весь у собі. -Я багато про що думаю.
-Я хочу тобі дещо сказати. -Не найкраща мить.
-А можна потім? -Але ж це гарні новини.
Боже! Ну, добре.
Ти досі засмучений?
-Це через той репортаж? -Авжеж ні.
Я просто намагаюся виправдовувати очікування.
А це нелегко, правда ж?
То що ти хотіла?
-Ну, якщо ти будеш так дутися… -Що таке, Діано?
Я вагітна, Чарльзе.
Що?
Я народжу тобі дитину, Чарльзе.
-Дитину? -Так.
Так швидко?
Чи ти щасливий, Чарльзе?
Скажи мені, що ти щасливий, Чарльзе.
Що ж, я завжди мріяв про дівчинку,
але було б добре, якби першим був хлопчик.
Я дуже постараюся.
Я кохаю тебе.
Що?
Справді.
Кохаю.
Ми так поспішили з весіллям.
Може, це стане для нас справжнім початком.
А з місіс Паркер-Боулз, те, що було між нами…
Все скінчено.
Дитина?
О Боже!
Вільяме, хлопчику мій,
Ти – щастя в цій казці сумній.
Чи ти служитимеш їм?
Чи назву тебе своїм?
Ти вартий мільйонів корон,
А я берегтиму твій сон.
Тепер хоч помрію я,
Що ми – щаслива сім'я.
Щастя…
І не страшний цей день смутний, Коли знаходиш щастя.
Тримаю синочка я,
Тепер ми – справді сім'я.
Я щастя в світі більшого не мав,
Я ще синові не співав.
-Щастя… -Щастя…
Вже стільки всього ми пройшли.
Невже це наше щастя?
Сер?
На зв'язку місіс Паркер-Боулз.
Сказати їй, що ви зайняті іншими справами?
Чарльзе?
Як ти там?
Та ніби непогано.
Хоча мій чоловік чимраз на довше затримується за океаном.
Вільям неймовірно тішить мене.
І ми з Діаною ладнаємо краще, ніж будь-коли.
Але так приємно чути твій голос.
Справді?
Досі я тебе кохаю,
Ти приходиш в мої сни.
Ще нам музика заграє,
Ще нам музика заграє…
-Це що… -Телефонна розмова.
-Ти досі кохаєш її? -Ні.
-Але ти… -Це не те, що ти думаєш.
-Ти сказав, що досі її кохаєш! -Нічого такого я не казав!
А тепер, якщо ти не проти, давай не повторювати цю розмову!
Стій.
Вдих –
Я силу всю віддала.
Все
Не те,
Не так, як я чекала.
Кажуть, я недосконала.
Лишилася сама,
Коханого нема,
Моє життя – тюрма.
Що намріяла собі?
Не дихаю,
Не дихаю.
Вона не їсть. Настрій змінюється по хвилинах.
Навіть погрожує нашкодити собі.
Післяпологова депресія. Боюся, з ускладненнями.
Їй потрібен відпочинок і повна підтримка її оточення.
Особливо Його Високості.
Від цього дочекаєшся.
-А що буде, коли народиться друга дитина? -Стане ще гірше.
-Дихай. -Дихай.
Просто дихай.
О, Гаррі мій рудоволосий,
Найкращий синку мій досі,
За твої очиці ясні
Чи подякує Чарльз мені?
Ще один хлопчик? Ти зневажила моїм проханням про дівчинку.
То тепер і наш син тобі не підходить?
Боже, Діано, це ж просто жарт.
Не чула від тебе жодного жарту відколи тебе знаю.
Чому кожна наша розмова закінчується сваркою?
Вона – частина нашого шлюбу. І завжди нею буде.
Ти зумисне повертаєш мене до неї?
Такою поведінкою ти цього доб'єшся.
Рани
Залишають шрами.
Серце
Рве мені вітрами.
Досить з мене драми.
Хай стогін ще не вщух,
Яви незламний дух,
Зроби до щастя рух –
Час настав для інших мрій.
Глибокий вдих.
Так потрібен принц, Але не цей мій принц.
Як я можу жить, Коли життя болить?
Рани
Залишають шрами.
Не дихаєш…
-Не дихаєш… -Не дихаєш…
Не дихаєш…
Та все нормально, не бігайте навколо мене.
-А як там мої дітки? -Вони знають, що вам недобре.
Як на мене, це – вистава, щоб привернути чоловікову увагу.
Моя порада – не страждати, а кидати дурня. Я так і зробила.
Не так. Це він тебе кинув.
Я вже сама однією ногою за дверима була.
І ти ж знаєш, що їм насправді від тебе було треба.
Маленького принца.
А ти вже видала ідеальну двійню. Бульк-бульк.
-Обов'язок виконано. Рухайся далі. -Далі?
Мені що, пакувати тіари і наймати квартиру в Кенсінґтоні?
Уся країна на вуха стане.
Та й королева на це не пристане.
-Ну, і може бути… -Що?
-Може бути, що я досі його кохаю. -З таким ставленням?
Міледі, Її Високості час відпочити.
Уже навідпочивалася. Хай Її Високість стає до бою.
Якби ж він більше не бачився з Ротвейлеркою.
Це вона так на Каміллу каже. Я в захваті.
Знаєш останні плітки? Кажуть, що в тебе клепка з'їхала.
-Я наголошую на потребі відпочинку. -Хай вона знає.
«Глузд за розум завернув», – кажуть. І що тобі на люди не можна.
Ти мусиш вийти і показати їм, що це не так.
Якщо думатимуть, що ти ще одна намахана, доведена до ручки невірним…
Чарльзе.
Сподіваюся, не заважаю.
Привіт, Саро.
Ти головне…
прислухайся до себе. Гаразд?
І так, я однією ногою за дверима була.
Так гарно, що ти прийшов.
Звісно, я…
Боже мій, Діано!
Знаєш, коли ти вперше…
заподіяла собі шкоди, я подумав: «Ну, і таке буває».
Але тоді це сталося вдруге, тоді втретє…
Сара каже, так я здобуваю твою увагу.
А це правда?
Як там хлопчики?
Я сказав їм, що ви побачитеся, щойно ти видужаєш.
Дякую.
Я дуже рада, що ти прийшов.
Слухай.
Нам треба якось помиритися і…
Вилікувати тебе і якось врятувати цей шлюб.
-Ми можемо зійтися хоча б на цьому? -Аякже!
Я така рада чути це від тебе.
Чи є хоч щось, що підніме тобі настрій?
Так.
На наших прогулянках люди часто розповідають мені про свої негаразди.
Я навіть не питаю їх. Вони самі… виливають душу.
І я розумію, що стільки можу для них зробити. Тому…
Я б хотіла більше займатися благодійністю.
Гаразд, влаштуємо пару виходів на публіку.
Ні, не просто виходів і не тільки «пару».
-Але ти ще надто слабка. -Просто дозволь мені спробувати.
Що ж, моя мама теж проявляє добру волю серед людей.
Але вона робить це по-своєму.
А я хочу по-моєму.
Монархові не личить прямота.
Нашкодити державі словом –
Не його мета.
Вона ж дітей з народу обійма,
Її усмішка – скарб,
Вона – все те, чого в мені нема.
Цей янгольский тон,
Усмішка легка,
Себе всю віддає
Останнім жебракам.
І серце відкриє Юрбі на догід –
Який надсучасний підхід.
Цей чудовий новий заклад для лікування онкохворих – справжнє диво.
І я вже мрію провідати кожного хворого.
-Не поспішай, кохана. -Чому?
Це янгольське серце
Й летюча хода.
Вже принц без принцеси – Фігура бліда.
Цінує й шанує Увесь цей набрід –
Який надсучасний підхід.
Хіба ж це не чудово? Вони ставляться до мене, як до своєї.
Але сенс нашого існування в тому, що ми – інакші.
Ми – символ, якщо хочеш.
Який маразматик мріє бути символом?
Ми уособлюємо їхні прагнення.
А те, що ти робиш, кохана, сприймається, як якесь…
-Сказати б… -Що?
Простацтво.
Коли Його Високість так каже, я б радив прислухатися.
Чому? Я тільки починаю відчувати, що я маю значення.
Поле, а скоро буде вистава королівського балету?
Так, це ж ваше улюблене.
Цьогоріч я хочу зробити дещо особливе.
Виголосіть промову перед початком. Було б гарно.
Ні, промов я вже понавиголошувала.
Я покажу їм, що здатна на більше.
У нас нові прикраси Й нові чоловіки,
Ми завдяки Діані Розпродали квитки.
Концерт розпочинаєм –
То є любов!
Не скажеш, куди зникла моя дружина?
Підозрюю, ще не вийшла з вбиральні, сер.
Як вам таке ставлення до чоловіка?
Ніхто б не здогадався (інтрига ж бо така),
Що вже за мить на публіку Жде несподіванка.
І на завершення різдвяного виступу Королівського балету,
вітайте одну з наших найяскравіших зірок.
І нашу найособливішу гостю.
Ось вона, це екстаз, У присутніх буде сказ.
Хоч дуріє юрба, Для корони це ганьба.
Кожне «па», кожен рух – Бунтівний Діанин дух.
О святі небеса, Що за янгольська краса?
Який надсучасний підхід,
Фантастичний підхід.
Який надсучасний
Підхід.
Залиште нас наодинці.
Усім вийти, це наказ.
Публічний танець у виконанні принцеси Уельської?
-Ти що, геть розум втратила? -Це мій подарунок тобі.
-Ти зробила це для себе! -Ні!
Заради чортового фото в газеті!
Ні, щоб ти мною пишався.
Ти живеш заради кадру!
-Вислухай, Чарльзе! -Я достатньо наслухався.
Ти триндиш і триндиш, Підкоряєш весь світ,
Всміхається кожен тобі.
Це брехня!
Постій і послухай хоч раз на сто літ! Ти живеш на моєму горбі!
Ти соромиш нас, Діано,
Наче яка дітвора.
Та ж скоро тобі, Діано,
Носити корону пора!
Чарльзе, тихіше.
«Дивіться усі! В усій красі – Діана!»
І прожектори Присвітять згори – Діана!
Для тебе все твоє життя –
Не більше, ніж клята Газетна стаття!
Діано!
Я ж хочу, щоб ти дивився на мене так, як на місіс Паркер-Боулз.
Що?
Ви досі зустрічаєтеся.
Ти не поважаєш Королівський протокол.
З тобою що не день – то суцільний прокол.
Не винен я, що ти – фіглярка!
Що не тримаєш ти баланс.
Не заслужила ти На останній шанс!
Серце моє охололо,
Цей шлюб летить під три чорти.
Та хай тобі грець, Діано,
У всьому винна ти.
Чого це я винна?
Не поводься без кінця, Як розпусниця, Діано!
Не корч з себе жертву, Неначе ти мертва, Діано!
Чи твої витівки дурні Мають подобатись мені?
Не грай зі мною в війну.
Була б ти й фунта не варта, Якби я не взяв тебе за жону!
Тебе я взяв за жону!
Ти мені винна, бо я Взяв тебе за жону!
Взяв тебе за жону. Тебе за жону!
Ти мені винна, бо я
Взяв тебе за жону!
Ще один вечір,
Ще одна чвара.
Не розумію, що ми за пара?
Не час відпочити
Від вічних атак?
Так.
На що прирікаємо наших дітей?
У цьому палаці лиш плач із грудей.
Тут принц і принцеса щодня на ножах…
Жах.
Хоч для дітей
Почнемо все з нуля.
Діано…
«Те амо».
«Те к'єро».
Нема у світі стільки мов,
Щоб довести цю любов.
Тебе обожнює цілий світ, Діано.
Тобі цього мало?
Хай кажуть «шлюб на небесах»,
Та не кохаєш ти мене,
Як я тебе.
Мені обіцяв він серце і душу.
Як давно він свою обіцянку порушив?
Чому я не знала, що він з брехні чемпіон?
Ох, яка ж я була наречена!
Навіки принцесою наречена.
Життя – це не казка, Коли чоловік скорпіон.
Ніколи не ждеш,
Що принц збреше теж…
«Те амо».
«Те к'єро».
Нема у світі стільки мов,
Щоб довести цю любов.
«Же тем».
Не було б у нас проблем,
Якби ти мене кохав,
Як я кохаю…
Невже кохаю я тебе?
Що ж…
Я її покличу.
-Сер, нам треба йти. -Ні.
-Вибач, що так пізно. -Нічого.
Що гірше з Діаною, то більше сумую за тобою.
Щодня, чимраз гіркіше. Я скучив. Я вже не можу терпіти.
Думаєш, це не взаємно?
Стільки місяців без тебе…
Так хочу до тебе в неділю.
У цей до біса ледачий день
Лиш прогулянки й недопиті склянки,
А хочеться твоїх пісень.
Так хочу до тебе в неділю.
Щоб час спинився, а в ньому ми.
Приємні розмови про те й про се,
І сонце серед вічної зими.
Ми зійдемось в неділю!
По-твоєму, це можливо?
Я хочу бути королем, розлучення – не варіант.
У нас є друзі, справжні друзі, яким остогидла ця нескінченна шарада.
Вони прихистять нас. Сховають нас у своїх замках.
Як добре було б,
Щоб ми знову зійшлись,
Щоб пристрасть запалала, як колись.
Так хочу до тебе в неділю.
У цей до біса ледачий день
Лиш прогулянки й недопиті склянки,
Цілунки
І пора нових пісень.
Жодних більш неділь без тебе.
Жодних більш неділь
Без тебе.
О, як хотів би принц,
Щоб образ мій зачах,
Щоб стала лялькою
В його очах.
Корись фотографам, Всміхайся пресі,
Позуй у платтячках, І щоб без стресів!
«Ні» – нещирості, «ні» – покорі!
Принц розтрощив мрій моїх море.
Люди йому готували засаду,
Але до них вийшла ти,
І їхня любов дала мені владу!
У лялечки-принцеси
Терпець уже на дні.
Мене ж так любить преса –
Послужить хай мені.
Я вчилась позувати
Іще з дитячих літ,
Тож начувайся, принце,
Бо я виходжу в світ!
-Поле? -Так.
Щось трапилося?
Ще й як. Ти перевіряв мої шафи?
Таке враження, що королева склала мені новий гардероб.
Бантам – «ні», воланам – «ні»!
«Ні» – цій усій кучерявій бридні!
Ну як цій принцесі піти на танці,
Коли її сукні шили британці?
У нашої принцеси
І так прекрасна врода,
Та варто їй знайти свій стиль.
Цей стиль – висока мода.
Красунечка-принцеса.
Глянь на ці фото.
Вони захоплюються нею через її сукні, взуття, зачіски.
Не треба бути генієм Для фото у журналі.
Хоч Твіґґі – не професорка, Та знімки – досконалі.
А ти – розумна голова, Не просто гарно вбраний.
Нехай народ їй дав любов, Тобі ж він дав пошану.
Стільки шуму, стільки марноти.
Як же їй вдалося так далеко зайти?
Ти теж піди в народ, прояви натуру, Дай їм урок про…
Архітектуру! Сучасні будинки збіса жалюгідні.
Ти маєш гідно відповісти. Почитай їм лекції, любий.
Оцей красунчик-принц
Шляхетний має план:
Усякому сподобатись –
Мужик він, а чи пан.
Оцей щасливчик-принц
Кохану украде,
І підданців вгамує,
Й дружину обійде.
Красунчик-принц.
Сьогодні я розповім вам
про потрібність і велич старовинних будівель.
Можна вихваляти нове, але треба плекати усталене.
Буде біда, якщо собор святого Павла змаліє на тлі чергового скляного одоробла,
що наче карбункул на обличчі в улюбленого друга.
Принцеса знаменита.
Хай всі кричать: «Мотор!»
Тепер Діана ходить У сукні від «Діор».
Красунечка-принцеса
У сукні від «Діор»
Сконфузить принца Чарльза
І викличе фурор!
Я просив її, молив, благав, але вона не слухає й слова.
Ця Діанина самореклама тільки все псує!
Принцеса наламала дров, Та наламав і ти.
Усе через неї!
Ти краще заспокой її
Для королівської мети.
Красунечка-принцеса
Під оплески юрби
Не раз залучить пресу
До своєї боротьби,
Бо те, чого навчали дівчат –
У те не надто сліпо вірити варт.
В красунечки-принцеси Добре серце і душа.
Пофотографувалась – І в газети поспіша.
Красунечка-принцеса У сукні від «Діор».
Бо те, чого навчали дівчат –
У те не надто сліпо вірити варт.
Сконфузить королеву,
Сконфузить королеву І викличе фурор
Красунечка-принцеса, Красунечка-принцеса
У «Діор».
Ні, це знову я, Барбара Картленд.
То де ми закінчили?
А, так.
Якщо твій принц тебе не вдовольня,
Якщо корона – лиш метушня,
То, може, треба тобі коня?
Аж ось і він,
Аж ось і він.
Джеймс
Г'юїтт.
Джеймс Г'юїтт.
Дами.
Джеймс Г'юїтт.
Решта панянок.
«Летс ду іт!»
Якщо у вас зі шлюбом біда…
-Вам треба верхова їзда! -О так!
Я – на коні, я – ваша нужда!
Аж ось і він, аж ось і він.
-Джеймс! -Поскачеш на моєму коні.
Всі твої проблеми зникнуть в тіні,
Ти будеш дякувати мені.
Аж ось і він, аж ось і він.
Прекрасна фігура, Накачаний прес.
А що ще треба, щоб Збудити інтерес?
Буде «ох» і «ах» З Джеймсом при свічках.
Аж ось і він,
Аж ось і він.
-Джеймс Г'юїтт, Ваша Високосте. -Подейкують, ви навчаєте людей.
Я навчаю єдиного: верхової їзди.
Джеймс Г'юїтт!
А чоловік не вчить вас верхової їзди?
Він намагався. Нікудишній учитель.
Оце так!
У нього просто нема доброго жеребця.
А у вас є добрий жеребець?
Ваша Високосте, думаю, мій жеребець вас зачарує.
Ну добре, добре.
Тут я зімпровізувала. Але хіба ж не чудові ці словесні вихиляси?
Та дивовижні!
А тепер – слухайте.
Як поскаче кобилиця,
Жеребець аж заіскриться –
Ось така у них пробіжка.
Джеймс Г'юїтт…
Затягнув…
Принцесу
У ліжко!
З першої нашої зустрічі я відчуваю цей… магнетизм між нами.
Це ж доля, яке сильне почуття…
Припини, Джеймсе. Наче з роману Барбари Картленд зійшов.
-Зате в її романах завжди щасливий кінець. -Ти справді хочеш мене?
-Що? -Я для тебе жадана?
Ти найжаданіша жінка в цілому світі.
Я не найжаданіша навіть у власному шлюбі.
О, любове моя.
Навіть в ліжку при свічах
Бачу я цей сум в очах –
Тебе цілий вік не кохав чоловік.
Повір мені.
Я – спец в таких речах.
О диво, від простого солдата
Чи ж я могла такого чекати?
Ця шалена опіка Справжнього чоловіка –
Хоч би розум через це не втрачати.
Ось він
І вона.
І він, і вона –
Така оказія чумна.
Глянь на час, я вже спізнююсь.
Хочу я, щоб ти ще більш спізнилась.
Ще одна нескінченна ніч?
Хіба ж ти не знаєш?
Всі вони нескінченні.
Ще одна ніч, і знов нудьга,
І знов Камілла знемага.
Чекаю тебе в ефірі ТБ,
Подзвониш з дому, га?
-Чорт з ним. -Ось він.
-Біс із нею. -Ось вона.
Чому?
Сьогодні я корюся…
-Їй. -Йому.
Сиджу я тут сама, а їм так добре вдвох.
Для мене вона – янголиця.
Ох, як же це мені набридло – бачить Бог.
Чи думає про мене вона?
-Так, ось він. -Ось він.
-Ось вона. -Ось вона.
І він, і вона –
Така оказія чумна.
Бо є і він, і вона.
Потанцюємо, люба?
Танцюй.
Давай поговоримо, Чарльзе,
Буквально на пару слів.
Танцюй.
Ти в гарній формі, Чарльзе.
Як ти ще не розтовстів?
Танцюй.
Моя мама втекла від нас,
І я досі за це плачу.
Танцюй.
Я завжди клялася собі,
Що я з сім'ї не втечу.
Танцюй.
Наш Вільям – ще дитя,
Йому потрібні батьки.
Танцюй.
І Гаррі, хоч він вже більшенький,
Треба сильної руки.
Танцюй.
Ми – одна сім'я, Тримаймося дітей.
Танцюй.
-Я хочу тебе, Чарльзе. -Спинись!
Цього досить, люба.
Дякую.
Я викраду тебе
Від цих королівських чинуш.
Поїдем в Америку,
Нас двоє, рідних душ.
-Танцюй. -Я не жартую.
Заберемо дітей і зникнемо ми.
-Танцюй. -Жодних секретів.
Досить ховатися, досить тюрми.
Танцюй.
Перепрошую, що турбую вас, сер, але у мене неприємні новини.
Принцеса, очевидно, зблизилася з одним кавалеристом.
Як сильно?
Ось він.
І вона.
І ще він, і ще вона, і ще…
Стривай.
Це не він вчить моїх хлопців верхової їзди?
Він.
І вони ним захоплюються.
Мені зробити принцесі зауваження?
Усе гаразд?
Не треба зауважень. Хай продовжують.
Що тут таке?
Я викраду тебе, Ти нашій любові скорись.
-О, Чарльзе. -Сховаємось у Франції.
Як дядько мій Девід колись.
-Танцюй. -Тебе я так люблю.
Що зречуся корони і зникнемо ми.
-Танцюй. -Все буде по-справжньому.
Досить ховатися, досить тюрми,
Мрія не завжди збудеться.
Ми вибір зробили й живем до кінця.
-Тому не втрачай лиця. -Тому не втрачай лиця.
-І просто танцюй. -Танцюй.
-Танцюй.
Танцюй.
Чи стати нам вільними
Й забути минуле нараз,
Чи ж не божевільні ми?
Куди доля закине нас?
Краще просто танцюй,
Краще просто танцюй.
Я знаю, куди ти йдеш. Благаю, не роби цього.
Заради Бога, хтось має виходити до людей.
Особливо після дій Маргарет Тетчер.
Чую політичну заангажованість.
Аж ніяк. Це факти. Тепер, коли Маргарет Тетчер забралася…
-Схаменися. -Стало менше соціальних служб.
-Для тих, хто потребує. -Міледі.
Дякую, Поле.
Те, що ти робиш, нерозумно.
Який сенс у владі, якщо не використовувати її для людського блага?
СНІД – чимраз більша загроза Британії, якій ніхто не надає найменшої ваги.
Але ж є нагальніші справи.
Знаєш, люди починають думати,
що роль принцеси нужденних тобі на руку.
Підозрюю, це ті самі, що називають мати Терезу опортуністкою.
Я просто кажу, якщо хочеш вдавати мученицю – вперед.
Але заради дітей, побережи себе.
Надягни рукавички, маску, та що хочеш.
Але бережи себе.
Яка радість, Ваша Високосте.
Мало які особи вашого статусу взагалі знають про наше існування.
-Ваша Високосте. -Рукавички мені не потрібні.
Я змушена наполягти.
Ми докладаємо зусиль, щоб навчити пацієнтів.
Деякі лікарі в цій лікарні не торкаються цих чоловіків,
я мовчу про лікування.
Цим пацієнтам наказано не торкатися вас.
Тому незручностей не виникне.
Це наказ королеви.
А сама королева зараз де?
В Букінгемському палаці.
А дарма.
Привіт.
Я Діана.
Я просто не вірю.
Невже я дрімаю?
Невже ви прийшли?
Я слова тримаю.
Візьміть мою руку,
Не будьте сумні.
Для мене це честь.
Та ще більша – мені.
Тут байдуже – бідні Чи багатії.
Вона бачить наш біль,
Ми – читаєм її.
Я привела до вас фотографа з газети.
-Подумала, що фотографії привернуть… -О ні.
Я не можу.
Але так ми привернемо увагу до вашої хвороби.
Ні батько, ні мати
Не знають, хоч вбий,
Що я у лікарні,
Що я – голубий.
Позбудусь роботи,
Житло відберуть.
О, звісно, забудьте.
Так, краще забуть.
Вподобав костюмчик.
Зносила б до дір.
Та комір не так –
СНІД не шкодить на зір.
Ну, як тут умови?
Найкращі з усіх.
Хоч скінчилися тіні під очі.
Зроблю подарунок:
Пришлю вам пакунок.
Грим – це мої дні і ночі…
За тінь від принцеси
І фото для преси
Зробив би я, ще ж бо не згас.
Хоч я й хворобливий Та збіса красивий,
Себе показати вже час.
Це, може, й бульварно, Та світло тут гарне.
Покажемо світові нас.
Що ж, дуже приємно,
Тримались ви схвально.
А вам до смаку Юнаки сексуальні.
Я ще повернусь –
Ви відкрили мені,
Як важко живеться
В облуді й брехні.
Настане кінець
Облуді й брехні.
А взагалі, я не проти фото.
Я теж.
Наші проблеми такі мініатюрні порівняно з рештою світу.
Часом я думаю, що ще я можу зробити для людей.
Ще?
В Англії не лишилося хворих, у чиї двері ти не постукала.
-Саро! -Вибач.
Я прийшла повечеряти, а вечерю досі не принесли!
А капітан Г'юїтт приєднається?
У Кенсінґтонському палаці? Чи ти дурна?
Я просто хотіла познайомитися, поки ви вдвох не втекли.
О, з нього вийшов би прекрасний батько. Прекрасний.
Стривай, ти ж не серйозно.
Не видумуй.
Добре. Стільки терпіти твого чоловіка, щоб так і не стати королевою?
Прикінчила б і тебе, і Ротвейлерку.
До речі, я їх давно разом не бачила.
Може, він нарешті змирився?
Ти хіба не знаєш, куди він сьогодні йде?
На вечірку котрогось зі своїх друзів-задавак.
Як жалюгідно.
Ти не знала, що це – день народження сестри Ротвейлерки?
Що?
Ці двоє тепер ховаються по квартирах своїх друзів.
Це не така й таємниця.
Ну, хіба що для тебе.
А поклич-но офіціанта, щоб нам щось приніс.
Ні, вечері не буде.
-Поле? -Та ну тебе.
Знайди мого чоловіка, гаразд? Хочу піти на одну вечірку.
Ох, ці розваги друзів принца…
Це – найнудніші вечорниці.
Позаздриш на таких бідноті –
Вже краще розважатися В болоті.
Нам тут дуже сподобалося, але ми мусимо йти.
Та ще не йдіть, він ось-ось приїде.
Ми стоїмо тут, мов неживі,
Чекаючи на візаві.
Коханка його має сміх за броню.
Як вона витримує цю фігню?
-Я тут. -Любий, нарешті!
І я теж тут!
Сюрприз!
Кінець усім моїм бідам і врокам –
Я маю квиток на подію року.
Це як «Трилер у Манілі», Тільки тут – Діана і Камілла.
Буде бій Діани і Камілли.
Тримайте кулаки, Бо зараз буде бій –
Який крутий фінал Вечірці цій нудній!
Готуйтеся чимдуж –
На старт, увага, руш!
Руш, руш, руш!
Діано.
Краще «Ваша Королівська Високосте».
Ти обіцяла не влаштовувати сцен.
А ти обіцяв з нею не бачитися.
Час нам з тобою усамітнитися.
Може, у підвалі?
Радо.
Мабуть, давно наш принц веде ці бої.
Я на Діану ставлю Гроші всі мої.
Я все-все-все віддам
За вечір драм цих дам,
За вечір драм цих дам.
Поговоримо самі,
Щоб без жодних мі-мі-мі.
Слухаю твоє ниття?
Зникни з нашого життя.
Я скажу тобі зухвало:
Чарльзику принцеси мало.
Зрозумієш ти чи ні?
-Ти тут… -Так?
-Завдяки мені! -Ні!
Я його люблю за те, ким він є,
За цю його шляхетність він – Кохання моє.
Ти ж кохаєш не його,
А якогось принца з книжки Недорослого.
Ого-го, ну ти й дурна.
Як заїхав ум за розум, То пий до дна.
-Ти дурепа! -Ти повія!
Ти йому не сім'я,
Бо справжня принцеса тут – я!
Я була шляхетна й чемна, я дала тобі час.
Ти приперлася до церкви На весілля до нас.
-Я – вищий клас. -На свою біду.
-Ти так і знай. -Ти так і знай.
-Без бою я не піду! -Без бою я не піду!
-Не піду! -Без бою я…
Без бою я…
Схаменися!
Більш не говори!
Ми вже йдемо.
Кінець твоєї гри!
Думав, що принцеса – Пластилін в твоїх руках,
Але я – розумна, Вчусь на власних помилках.
Я знаю, як розлучення Впливає на сім'ю,
І я тобі не дам Зламати мою.
Пані і панове, Зараз буде бій.
Я люблю дивитись зблизька – Перший ряд весь мій.
Це як «Трилер у Манілі», Тільки тут – Діана і Камілла.
Буде бій Діани і Камілли.
Роками цей бій пам'ятатиму я –
Я була на вечірці, Де «топили» короля.
Хто ж переможе, ох,
У бою на трьох?
В бою на трьох!
А тепер давайте ми Розвіємо туман:
Ви усі допомагали Зберегти цей роман.
В квартирах своїх Ви ховали їх.
Тепер все знаю я – Я розв'язала цей міх!
Отепер вже точно досить, Ти далеко зайшла.
Аж ніяк, аж ніяк.
Ну, тепер я пішла.
Так, так,
Тобі вже час.
Заберу лиш сумку й плащ. Ну, і свого недоростка.
-На добраніч! -На добраніч!
Не забувайте нас!
Я тобі подзвоню.
Ні, не подзвонить!
Що ж, дякую за вечір, Це чудесно було!
Я б лишилась, та не хочу Щоб за нами гуло.
Чоловіка забираю.
Ох, як весело!
Весело!
Мила була вечірка.
Я знаю про твого конюха.
Г'юїтт, правильно?
Я знаю про все, що ти робиш і з ким.
Шпигуєш за мною.
Я змушений знати про всі сімейні справи.
Особливо, коли жінка поводиться, ніби втекла з божевільні.
До речі, він не конюх.
Ти його кохаєш?
Не відповідай.
Мені байдуже.
Порви з нею, а я з ним. Треба він мені дуже!
Коли ти нарешті опам'ятаєшся і перестанеш рятувати наш шлюб?
Що?
Погляньмо правді у вічі.
Я цьому Г'юїтту ще й вдячний.
З ним ти зникнеш з мого життя,
І я заживу до пуття.
Якщо вам добре вдвох,
То хай простить вас Бог,
Кохайтесь, ох…
Ти дзвони йому вдень і вночі,
Розхитуй трон.
Без перепон
Віддай йому ключі.
Простий солдат? На думці мат!
Йди собі, кохайся!
На людях ми й далі гратимемо ролі, але між нами –
роби як знаєш.
А наші хлопчики?
Ми обоє їх завжди любитимемо.
За них не хвилюйся.
Хтозна, чи та любов ще є.
Тепер ми можемо бути разом, скільки захочемо.
-Діано… -Дітей частіше бачитимеш.
Ми можемо навіть полетіти в Америку!
Бачиш? Ми можемо планувати майбутнє.
Я не хотів тобі казати поки все було непевно,
але, здається, мене переводять.
Куди?
В Німеччину.
Ох, а як надовго?
На два роки.
Ні.
-Вибач, але ні. -Я час до часу приїжджатиму.
Як ти міг погодитись?
-Який у мене був вибір? -Я! Ти міг обрати мене.
-Вибач, але ти не поїдеш. -Німеччина близько.
-Я приїжджатиму. -Думаєш, це Чарльз влаштував?
-Що? -Точно, це він постарався.
Або я просто добре роблю свою роботу.
-Я можу домовитися, щоб ти не їхав. -Діано…
Один дзвінок – і тобі дозволять залишитися.
Ти не можеш втручатися в мою кар'єру, в моє життя.
Це – данина Моїй державі й королівству.
Я думала, твоє життя – це я.
А справжнє щастя – не для королів.
Мені весь час дзвонять журналісти, розпитують про наші стосунки.
Я здивований, що ми ще тримаємося.
Розкажімо людям про нас, перш ніж розкажуть вони.
Знаєш, як мене називатимуть?
Конюхом-бабієм. Іграшкою принцеси.
Часом я думаю, що з тобою не зможе бути жоден чоловік.
Вибач мені.
Якщо ти поїдеш, між нами все скінчено.
Ти ставиш мені ультиматум?
Ні.
Ні, просто не їдь, Джеймсе. Будь ласка. Ти…
Чарльзові це так не минеться.
Я зроблю один дзвінок, і… Ні, Джеймсе!
Джеймсе, будь ласка.
Іще один урок
Дурненькій дівчині.
Час перестати жити В облуді і в брехні.
Несказані слова
Лиш вітер рознесе.
Газети щось напишуть,
Але не розкажуть все.
Принцеса вже доросла,
Їй нічого втрачати.
Під силу їй самій
Про себе написати.
Тепер Діана мудра.
Клац-клац-клац, Дай нам коментар.
Ми можем знищити тебе, Бо ти нам не цар.
Ну що ви за люди такі?
Клац-клац-клац, Ти зізнайся нам:
Твій ідеальний шлюб іде до дна?
Несусвітенні дурниці!
Клац-клац…
-Ендрю, тут тобі дзвонять. -Я зайнятий.
-Це принцеса Уельська. -Так, це Ендрю Мортон.
Містере Мортон, чула, ви пишете книжку про мене.
Виходить, що так, Ваша Високосте.
То я дзвоню спитати, чи не хочете ви взяти в мене інтерв'ю?
Ви серйозно?
Але мусите пообіцяти нікому не розказувати про нашу розмову.
Без зустрічей віч-на-віч і з анонімними цитатами.
Може, вишліть мені питання,
я запишу їх на пристрій,
а тоді хтось третій передасть вам плівки.
Звучить як шпигунський роман.
Я б сказала, такий, як і моє життя тепер.
Там є могутні фігури
І мстиві самодури,
Вони ночами не сплять –
Безчестять моє ім'я.
Весь королівський почет
Мені нашкодити хоче.
За мною стежать вони,
А божевільна – я?
Вони на Чарльзовім боці,
Я честь втрачаю свою.
Вони обрали принца,
Тож я заговорю!
Вже принцеса не мовчить.
Ні, принцеса не мовчить.
Це вперше так у Віндзорів,
Що принцеса не мовчить.
А ось кілька слів про Чарльза
І про його Каміллу:
Він – не гідний жодних королів А вона – Ґодзілла.
Спочатку мене любив,
Бо спадкоємця хотів,
А потім Гаррі ся народив – Забагато королів.
Він так просив доньку –
Я дала йому синів.
І так потрошечку
Наш шлюб зітлів.
Вже принцеса не мовчить.
Ні, принцеса не мовчить.
Правда часом ница, дуже шкода принца,
Коли принцеса не мовчить.
Щодня нова брехня, Я не можу спати й їсти.
Щодня на мене бідну Нападають журналісти.
В Кенсінґтонському палаці Рвала з голови волосся:
Ми давно вже не сім'я В королівському хаосі.
Вже принцеса не мовчить,
Ні, принцеса не мовчить.
Яка ганьба, який скандал,
Коли принцеса не мовчить.
Його наречена – дурепа невчена.
Зганьбила корону – Негідна трону.
Побачило ціле збіговисько
Красуню й Королівське Чудовисько.
Трагедія відома У Віндзорів удома!
Усі вже знають, про що це я – В державі нова сенсація!
Її вже обсмоктує нація!
«ДІАНА» Е. МОРТОН
Сенсація!
-Ваша ранкова газета, сер. -Що ж, давай сюди.
Сенсація!
Якщо ви готові, сер.
Щодня нова брехня, Вона не може спати й їсти.
Щодня на неї бідну Нападають журналісти.
В Кенсінґтонському палаці Рвала з голови волосся:
Вони давно вже не сім'я В королівському хаосі.
Діані, безумовно, Нас розважити вдалося.
А щоб її!
Стали принца всі мочить,
Стали принца всі мочить.
Країну провча невчене дівча.
Стали принца всі мочить.
Я позбавлю принца всіх його привілеїв.
Часом хочеться, щоб ласти він склеїв.
Вже принцеса не мовчить,
Ні, принцеса не мовчить.
У палаці чужинка – недовчена блондинка.
Ні, принцеса не мовчить.
Це на вуха макарони – Ще й без дозволу корони,
Це огидна брехня, Це крамольна чортівня.
Це на вуха макарони – Ще й без дозволу корони,
Це огидна брехня, Це крамольна чортівня.
Це на вуха макарони – Ще й без дозволу корони.
Це огидна брехня, Це крамольна чортівня.
Ну, принце, постривай, сонце моє,
Красунечка-принцеса Удару завдає.
Не мовчить
Вже принцеса…
Не мовчить!
Дала інтерв'ю для книжки, ще б пак.
Це її слова проти наших.
Вона досі не второпала, що ми не спілкуємося з пресою?
-Вона мало що взагалі розуміє. -Так і є.
Показує себе як жінку,
жорстоко зраджену чоловіком, що не кохає її.
Половина жінок Англії може так про себе сказати.
І все ж, скільки в тій книжці правди?
І як мені на це відповісти?
Уперше в житті спробуй відповісти відверто.
Ну, я бачив тільки уривки з газети, але…
вигадки там небагато.
-Заради Бога! -Мамо, місіс Паркер-Боулз…
-Не хочу й чути про неї. -Вона чудова…
Та хай вона хоч Жанна д'Арк!
-Якби ви поговорили… -Цього не буде.
Якби мене цікавили такі вбогі драми,
я б дивилася «Вулицю коронації».
А ти не зволікай, Чарльзе, рятуй свій шлюб.
Заради твоїх дітей і держави.
І, може, хоча б трохи заради твоєї мами.
А якщо я просто не можу?
Так не може бути.
Так і сказала? Твоя мама взагалі не зацікавлена в зустрічі зі мною.
І це після книжки?
Після Діаниної узурпації радіо?
Вибач, Чарльзе, але твоя мама здуріла.
Люба, мені б зараз не завадив спокій.
Який тобі спокій у такі часи?
Я мушу докінчити пейзаж.
-Він буде на печатці. -Дай подивлюся.
Не найкращий з твоїх.
Може тому, що мені зараз важко зосередитися?
Яка вона нетактовна!
Не знає, що можна казати, а що ні.
Точно!
Треба переконати пресу, щоб глянула на ситуацію нашими очима.
Вона просто зараз шиє тебе в дурні! І мене!
І насміхається з монархії в процесі.
І яка твоя реакція? Ти малюєш.
Залиш нас, Вільяме.
Що ж, є один вихід, над яким я розмірковую.
Але крок відчайдушний.
В таку мить можна й по-відчайдушному.
А що як…
Що як я з'явлюся в телевізорі?
У всьому зізнаюся, розповім свою історію?
Ні.
Нашу історію.
Жоден Віндзор досі не визнавав, що має коханку,
але це мій шанс озватися до людей, без купюр,
і розповісти їм, як сильно я старався.
Як тобі таке?
Тебе й мене
Народ прийме,
Розплата не мине,
І буде нам неділя.
Кінець переживанням усім,
Лиш ти і я – одна сім'я.
Любов, любов
Передовсім,
І буде нам неділя.
Лиш ти і я
В неділю.
Ти певен, Поле?
Мені шкода, але газети вже анонсували зміст інтерв'ю.
Мій чоловік справді…
Зізнається в невірності сьогодні ввечері по телевізору, так.
От пройдисвіт.
У мене вистачило розуму говорити про це для книжки.
Анонімно, наголошую, анонімно.
А він сидітиме у всіх на очах і говоритиме про це на публіку.
А божевільна – я.
Боюся, що завтрашні заголовки будуть немилосердні.
Господи. І я ніяк не можу завадити?
Ніяк.
Ну… ну… хіба що…
-Хіба що? -Хіба що…
Є одне запрошення на сьогодні, відкриття галереї.
Будь ласка, відхиліть. Я не…
Звісно, так, ви не можете.
-Хіба що… -Хіба що?
Хіба що!
-Припиніть казати ці слова. -Гаразд.
Хіба що…
Принцесі що робить,
Коли принц йде на ТБ?
І всім розповіда,
Що любить не тебе-е-е-е.
Сидіти й плакати,
Чи то піти в атаку?
Відвертим платтячком
Його послати в сраку?
Що?
Звабливий сексі-лук
«Стерва на підборах».
Буде «ох» і «ах» від Діани в шовках
І в класних головних уборах,
Бо чим ще вразиш так,
Як вирізом відкритим?
Вдягніть цю суконьку легку,
Щоб принца послати у сра-ку-ку-ку.
Мабуть, я забагато сказав.
Вибачайте і на добраніч.
Хіба що…
Принцесі що робить, Як життя зійшло на пси?
Невже це цей зануда-принц
Її так підкоси-и-и-ив?
Сидіти й плакати, Чи то піти в атаку?
Й таке вдягти, щоб вразити
Й послати принца в сра-ку-ку-ку?
Коротеньку спідничину?
Маю для цього причину:
Ця шифонова тканина
Вразить цього сучого сина.
Цій жінці хочеться розплати –
Як легко в стрес її загнати!
Найкращий спосіб в сраку слати –
Вдягнути відверте, вульгарне, Бульварне вбрання.
Отже, найбільше вас звинувачують
у тому, що ви патологічно невірні дружині.
А ви хоча б намагалися бути вірним
до леді Діани після одруження?
Так, звісно.
Були уважним до неї?
Так.
Доки шлюб не перетворився на руїну.
Мій син вже на ТБ
Відкрив всього себе,
Чому ж принцеса знову
Одяглась, як би…
Вже й королеві Англії Набридла ця війна вся –
Він не перший Віндзор, Що кохає не дружину,
Та першим у цьому зізнався.
Монарх зі злості ледве дише —
Вона цього так не залишить.
Принцеса одяглась, як би…
Негарно, вульгарно, бульварно, як би…
Яке в принцеси декольте!
Яке декольте!
Цій жінці хочеться розплати –
Як легко в стрес її загнати!
Найкращий спосіб в сраку слати –
Вдягнути відверте,
Вдягнути бульварне,
Вдягнути вульгарне,
Вульгарне вбрання!
Сексуальні типажі
Підіймають тиражі.
Це – Віндзорське побоїще!
А люди хочуть ще і ще.
Нехай це не твоя вина,
Та провокуєш ти одна.
Чи ти дурна?
-Вибачте, але Чарльз унеможливив… -Та вже не скигли, Діано.
Щоразу, розкриваючи газету,
знаходжу там одкровення від тебе або від сина.
Вам обом не завадило б засвоїти поняття конфіденційності.
Ми обоє знаємо, принц не робив кроків назустріч.
Але й принцеса теж.
У давні часи ми б просто відтяли тобі голову, та й по всьому.
Часом сумую за давніми звичаями.
Чи хотів би ти щось додати, Чарльзе?
Я скажу так.
Я робив усе, щоб врятувати домовленість.
«Домовленість?» Я думала, у нас шлюб.
Якби я знав кінець перед початком, я б ніколи…
Але, зрештою, тоді не було б наших дітей.
Ти чудова мама.
Цього не заперечиш.
Отже, Діано…
Чого саме ти хочеш?
Знову бути собою.
Звільнитися від цього.
Це вигадка, Діано. Не будь нерозумна.
Я усвідомлюю, що, мабуть, розчарувала вас.
Тут не сперечатимусь.
Але ви ніколи мене не розуміли.
-Це неправда. -Боюся, що правда.
Ти ніколи не слухаєш, Діано.
Насправді,
цієї миті
я розумію тебе краще, ніж будь-коли.
Колись було так:
Принцеса, як ти,
Була молода І боялася шлях цей пройти.
Та був її принц
Капітаном морським,
Тож його відіслали,
І стала вона Офіцерська жона.
Вони розташувалися на військово-морській базі Мальти.
Тоді вона була частиною неозорої імперії короля.
Там на неї чекав
Приємний сюрприз,
Там принцеса вела звичайніське життя.
Так само, як принц,
Там за власним уставом
Принцеса жила,
І печатки свої Не носити могла
Офіцерська жона.
Певний час її життя було таким самим звичайним, як і в решти дружин.
І такого зазнала екстазу
В обіймах у принца свого,
Що відтоді ще жодного разу
Не звідала щастя того.
У принца свого…
Та загинув король,
Влада їй перейшла,
І відтоді спокійно
Вона не жила.
Відтепер журналісти
Ішли по п'ятах,
Тож дісталася їй Не так влада, як страх.
Офіцерська жона.
Королева, а чи офіцерська жона?
Ну, гаразд, Діано.
Чарльз дасть тобі розлучення.
Ти більше не носитимеш титул Її Високості,
але королівська охорона й надалі служитиме тобі.
Ні, якщо я вільна, нехай я буду вільна від усього.
Але преса тебе просто знищить.
Якщо я збережу охорону, преса шпигуватиме за мною ще більше.
А охорона доповідатиме все вам.
Ви ж не заперечите це, так?
Що ж, добре.
Охорони ти також не матимеш.
То які тепер твої плани?
Коли хлопці виростуть, поїду в Америку.
Країна, що не боїться власних емоцій.
Там ти будеш своя.
І у них там нема принцес, тож вони дадуть мені бути собою справжньою.
А, може, й королева
якось одного дня хоч трохи згадає ту себе, якою була колись?
Як я вже сказала,
не будь нерозумна.
У ночі і дні,
Як буває сумна,
Вона згадує час,
Коли стала вона
Офіцерська жона.
Не шкодує себе,
Пам'ятає свій рід,
Добре знає:
На ній тримається світ.
Поважає державу,
А держава – її,
А держава – її.
Вже забула давно
Інтереси свої
Офіцерська жона.
Королева, а чи офіцерська жона?
Офіцерська
Жона!
Ось я прощаюся,
Але не каюся.
Йти далі хочу я,
Ніяких більше слуг,
Фотографів навкруг –
Скінчилась казка моя.
І знов звичайна я,
У черзі крайня я.
Скажу скандалам – «ні»!
Я буду мамою,
Тією самою.
Моє життя належить мені!
Чекаю щастя я
І жду нового дня.
Я йду в нове життя.
-Якщо… -Якщо я вистою…
-Якщо… -Свій спокій вбережу…
-Якщо… -Нужденним дітлахам…
-Якщо… -Усім допоможу.
-Якщо… -То зглянеться монарх…
-Якщо… -І видасть свій указ…
-Якщо… -Щоб представляла я…
-Якщо… -Корону повсякчас.
-Якщо… -Я стану ружею.
-Якщо… -Міцною й дужою.
-Й засяю на ввесь світ. -Якщо…
Засяю на ввесь світ.
Настав час, мамо.
Ваша Величносте, для мене це велика честь.
Що ж, я захоплена вашим терпінням.
Як скинути гидку
Принцесячу луску?
Куди мене віднесе?
Принцеса продасть на аукціоні десятки своїх найзнаменитіших суконь.
Минуле забувай,
Багатство віддавай,
На волі я здатна на все.
Гроші з розпродажу пішли на дослідження раку в дітей.
Національний фонд зі СНІДу вдячний принцесі за безцінний внесок…
Діяльність принцеси у «Місії прокази» спричинила…
Її шляхи вирішення глобальної мінної кризи
призвели до порятунку багатьох тисяч життів.
У пориві надзвичайної хоробрості
принцеса Уельська пройшлася мінним полем в Анголі.
Чекаю щастя я І жду нового дня,
Я йду в нове життя.
-Якщо… -Я народжу дитя…
-Якщо… -Почує Бог мене…
-Якщо… -Дівчатко чи хлоп'я…
-Якщо… -Чи й більше, ніж одне.
-Якщо… -Хай Чарльз відступиться.
-Якщо… -Хай править Вільям мій.
-Якщо… -Щоб не намарне я…
-Якщо… -Вела цей довгий бій.
-Якщо… -Свій шлях малюю я…
-Якщо… -Ця казка лиш моя.
-Якщо… -Засяю я на ввесь світ.
Засяю я на ввесь світ.
З Парижа надійшла тривожна звістка.
Фотоспалахи…
Ширяться чутки про автокатастрофу, в якій постраждала принцеса Діана.
Масштаби її ушкоджень невідомі.
Світять крізь дахи…
Юрба папараці ринула в тунель услід за машиною.
Повідомляють, що принцеса Діана зазнала важких травм.
Там дівча стоїть…
Нас готують до найгіршого.
Західний світ прокинувся, щоб почути страшну новину.
Що в собі таїть?
Тепер ми можемо підтвердити…
що принцеса Діана загинула.
Люди ті, що змінять світ –
Не завжди ті, що
Ставлять всюди свій слід.
Фотоспалахи…
Світять крізь дахи
Там дівча стоїть…
Що в собі таїть?
Хоч в шовках сама,
Та немов німа.
Тепер її слова
Чує лиш темрява.
Тюрму тобі звели,
Твій крах замислили,
Круг пальця обвели,
Тебе недооцінили.
Знецінюють думки,
Підносять помилки,
Їм небезпечна ти,
Тебе недооцінили.
Недооцінили.
Наївне дитя
Не знало життя,
Що принци брешуть, як і всі,
Що щастя – не в красі.
Раптом це – твій шанс?
Спробуй, не впусти.
Ще ж не бачиш ти,
Що цей хрест тобі нести.
Тож сили всі збери
І розгортай сувій:
У казці цій твоїй
Тебе недооцінили.
Ти знеславлена,
Хоч не твоя вина,
Це вже назавжди:
Тебе недооцінили.
Недооцінили.
В них спільна є мета –
Всіх слабших нищити.
Вдаватимуть любов,
Лише б мовчала ти.
Тож сили всі збери
І розгортай сувій:
У казці цій твоїй
Тебе недооцінили.
Ти знеславлена,
Хоч не твоя вина,
Це вже назавжди:
Тебе недооцінили.
Це вже назавжди:
Тебе недооцінили.
Тепер не сумнівайсь,
Бо віддадуть під суд.
Тендітнеє дівча,
Як опинилось тут?
Тому спокійно йди,
Вівтар на тебе жде,
І тихо сподівайсь,
Що сукня не спаде.
Закохаю принца в себе,
Доведу, що можу я.
Я зроблю усе, що треба,
Щоб задовольнити короля.
Я…
До вівтаря дійду, І в сукні не впаду.
Тепер…
Принцеса – це життя, Нема вже вороття,
Немає вороття,
Мені…
Як тобі вдалось
Такого досягти?
О, я заприсяглась
Крізь божевілля йти.
Я…
Закохаю в себе принца
І…
Доведу, що можу я.
В цьому я піду на принцип,
Перевершу їхні прагнення.
-Я… -Я…
Стану всім їм як сестра, Хай кричать мені: «Ура»!
-Я… -Я…
Стану піком їхніх мрій,
Кращою, ніж образ мій.
Тепер…
-Тепер… -Тепер…
Беру.
-Беру. -Беру.
Беру.
Я…
Згодна.
Переклад субтитрів: Тарас Малкович