Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A NETFLIX BEMUTATJA
Jó reggelt, szép napot!
Itt a Manó rádió. Ma van az év legdolgosabb napja.
Kint kellemes mínusz 32 fok van, és szakad a hó.
Jó munkát, ho-ho-hó!
A FÖLD
Gyártás indul!
Albert!
- Szép verda. - Olcsón vettem a fogtündértől.
Ezzel járt a bankba apróért.
Százhúsz rénszarvaserő, automata váltó.
- Fűtött ülések, tesó! - És téli futómű.
MIKULÁS
Ő itt a fiatal Charlie Chaplin, aki egy keménykalapot kapott.
Sok évvel később híres színész lett.
A fiatal Alfred Nobel egy doboz gyufát kapott,
és néhány évtizeddel később feltalálta
a dinamitot.
- Hogy hívják a bicegő Mikulást? - Sánta Claus.
Miért kell mindig mindent tudnod?
- Gyerkőcök! - Albert!
- Mi akarsz lenni, ha nagy leszel? - Én? Az ország legjobb manója!
Akárcsak te.
Nem a Mikulás?
Annak nem sok értelmét látom.
Mindig leszállítja az ajándékokat, de szinte senki sem hisz benne.
Igazad lehet.
Elárulok egy titkot. Én sem akarok Mikulás lenni.
- Tudjátok, miért? - Nem.
- Tudjátok? - Nem!
Beszélgettetek már Mikulásnéval?
Ki kér Albertes pólót?
TÁTRA
Megjöttek a jó pásztorok Betlehembe
- Túl magas? - Lehetne mélyebb.
Nem tudsz énekelni. Botfüled van.
- Nem tudok? - Persze hogy nem.
Piotrek! Mit csinálsz?
Hé!
Csendesebben! Az énekesek énekeljenek,
ne üvöltsenek, mint a vadállatok!
- Te is voltál fiatal. - Kazio…
Dávid! Gyere ide! Énekelj a nagypapának!
Nem lehet, rénszarvast kergetünk! És apu le akar állítani minket!
Rénszarvast?
Láthatatlan. Mert bűvös.
Igen?
Nem tudom, édesem, mi lesz veletek Varsóban.
Jaj, anya, nincs az olyan messze.
De Dávidka olyan boldog itt.
Tudom, de hogy fog itt fejlődni?
Ott remek iskolák és intézmények vannak.
Itt egy mozi van, és soha nincs jegy.
De olyan gyönyörű itt.
Friss levegő. Mit kellhet még?
De a legközelebbi koncertterem Krakkóban van.
- És ott talán végre felnő. - Még csak tízéves.
Nem Dávidra gondolok.
Ho-hó! Wakabayashi Toshiro manó vagyok.
Hölgyeim és uraim! Idén is, akárcsak tavaly,
immár az ötödik alkalommal, az év dolgozója
Albert manó!
Hogy csinálod?
Honnan ered ez a karácsonyi varázserő?
Szeretném őszintén megköszönni az összes rajongómnak
és minden embernek.
A csodálatotok és szeretetetek annyi erőt ad nekem, ho-ho-hogy…
Bocsáss meg, Albert!
Tudom, fura, de az emberek nem nézik a mi tévénket.
Nem?
Az az ő bajuk. Egy dolgot mondok: hallanak még rólam!
Nos, sok szerencsét kívánok.
Milyen voltam?
Nem mondtál el mindent.
Itt ugye minden neked köszönhető.
Nos, tudod, szerény akartam lenni.
Senki sem szeret annyira, mint te magadat.
Ne légy irigy, oké? Nem szép dolog.
Mindennap gondolok az emberekre.
A Mikulás segítőinek őrült kalandjai.
- Komolyan? - Remek könyv.
Izgalmas, klassz rajzokkal.
Én már elolvastam. Neked is el kéne.
De Piotrek… Dávid hisz ebben a hülyeségben.
Az új pajtásai ki fogják nevetni miattad.
Nem hülyeség.
És nem miattam, hanem a Mikulás miatt. Én csak becsomagolom.
A tiéd se kutya.
Már előre félek.
Jól teszed.
Nem kaphatnék egyszer rossz ajándékot, mint más nők?
Mondjuk egy cseresznyemagozót,
vagy férfizoknit…
Azt a karácsony varázsa nem engedné.
- De ezt megengedi? - Bizony.
New Yorkot hó borítja.
Óvatosan a Karib-szigeteken! Hurrikánveszély van.
A globális felmelegedés miatt Európában idén nincs hó.
Kivéve a hegyeket, Mazúriát és a Suwałki régiót.
A légnyomás általában normális.
A karácsonyi csodába vetett hit tízéves kor alatt stabil.
De a varázserőd csak 90%-os.
Tudod, mit érnek ezek a kütyük?
A régi svájciak működtek.
Figyelem!
Ne kolompolj már, idegesítő!
- Főnök… - Nézzenek oda! És ez…
- Főnök, nyugton maradna? - Mi az?
Jaj! Mit csinálsz?
Egy fekete hajszál. Meg ne lássák!
Hogy látnák? Láthatatlan vagyok.
Na jó.
- Ho-hó, főnök! - Ho-hó!
A futóművet ellenőriztük. A rénszarvasok töltve bioüzemanyaggal.
Üstökös korpásodik. Rudolf lábát nyomja az új patkó.
Majd betöri. Még valamit?
Albert…
- Miki! - Semmi.
Miki!
Drágám! Nem, nem… Várj! Elfelejtetted a második vacsorát.
- Nem lesz idő enni! - Edd meg mindet!
Zeller és párolt brokkoli.
Semmi gyorsétterem! Árt a koleszterinednek.
- Albert, figyelj rá! - Igen, főnök!
Vigyázz magadra!
Legyetek óvatosak!
Manóim…
- Ho-hó! - Ho-hó!
Oké, repüljünk!
Boldog karácsonyt!
- Boldog karácsonyt! - Boldog karácsonyt!
Minden jót, lányok!
Kasiula, neked azt kívánom, hogy békülj ki Maciekkel.
Tudom, mérges vagy. De ő egy bika. Ilyen a természete.
Nagypapa, ma este tényleg megszólalnak az állatok?
Persze, mint minden évben.
Az éjféli mise után én is elbeszélgetek egy kicsit Kasiulával.
- Mit fog mondani? - Minden évben ugyanazt.
Nagyvárosba akar költözni, innen messze van az operaház.
Nagyon vicces.
Kasiula nem mond ilyen hülyeségeket.
Ő szeret itt lenni.
Ugye, Kasiula?
Gyertek már! Nagyi azt mondja, kihűl a pirog.
- Megyünk már. - Nagyszerű!
És neked mit kívánjak, édes lányom?
Talán, hogy Pjotr elveszítse azt a szörnyű sapkát.
Apu, szerinted a Mikulás már meghozta az ajándékokat?
Egész biztosan.
Várj! Hallottad ezt?
Száncsengő!
Látod a Mikulás láthatatlan szánját?
Tényleg láthatatlan.
Nézd! Rudolf van elöl. Mögötte Ágas van.
Az ott Üstökös.
A Mikulás a szánon ül.
Nem látom, ki vezet. Valami manó?
Albert manó!
Igen, Albert az!
Boldog karácsonyt!
Ho-hó!
Szent rénszarvas, mit művelsz?
Az emberek nem látnak minket.
- Akkor miért integetnek? - Nos…
Talán elzsibbadt a kezük. Tornáznak egy kicsit.
Nyomás!
Megjöttek a jó pásztorok Betlehembe
Zenélnek a kis Jézuska örömére
Dicsőség a mennyben az Istennek
Békesség a földön az embereknek
Dicsőség a mennyben az Istennek
Békesség a földön az embereknek
Bravó!
Szép volt!
Üljetek le, gyerekek!
Mindenki az asztalhoz!
Nem, nem!
- Ez az eltévedt vándor helye. - Igen.
De hát sosem jön el.
- Sosem lehet tudni. - Dávid! Gyere ide!
Gyere csak! Az igazság az, hogy ez a halottak helye.
- Kérlek, Piotrek! - Mindig örömmel eljönnek.
- Így van. - Ott van…
Aurelia néni.
Kornel bácsit a folyosón láttam.
- Én is. - Kornel.
És a karácsonyfa mögött, mint mindig…
az öreg Popielak néni ül!
Piotrek, ne mondj ilyeneket a gyerekeknek!
Nem tud majd aludni.
- Hania! - És én sem.
- Dehogynem. - Hanka!
Sej-haj, nagy az öröm
Megszületett az isteni gyermek
Betlehemben
- Miecio! - Boldog karácsonyt!
Köszönöm.
- Itt a megkésett vándor. - Igen.
Ülj le, Mietek!
Hanka, Piotrek! Igaz, amit az emberek mondanak?
- Igaz. - Igen.
Vízkeresztre Wilanówon leszünk.
- Wilanówban. - Igen.
Egy vén manó állást ajánlott az ügyvédi irodájában.
Nem utasíthattam el.
Én is kaptam egy állásajánlatot.
- Igen! - Hát, ez kicsit szomorú. De azért…
- Gratulálok! - Köszönjük.
Jövőre Varsóban karácsonyozunk!
- Igen, mármint… - Hát persze.
Bár nem biztos, hogy mind elférünk majd.
Nem lesz gond. Miecio, ülj le!
- Nem lehet. - Hogyhogy?
- Még négy család vár rám. - Jaj, Miecio!
- Boldog karácsonyt! - Boldog karácsonyt, Miecio! Köszönjük.
És most együnk! Szedjetek csak!
Hé… Egy pillanat!
- Gyerekek, ki volt jó idén? - Én!
- Mit műveltél ott? - Hol?
Tudod. Abban a hegyi kunyhóban.
Én? Semmit.
Ne csináld többé, Albert! Soha többé!
Gyerünk, Rudolf! Menj, Üstökös!
- Ez a tiéd. - Ahogy sejtettem!
És Dávidnak is van itt valami.
Hanka, hol van a könyv?
Albert manó! Klassz!
De szuper!
Kicserélted?
Nem. Biztos a Mikulás volt.
- Nagyon vicces. - Varázslat.
VARSÓ, EGY ÉVVEL KÉSŐBB
Cseresznyemagozó, ahogy kérted.
HANIÁNAK SZERETETTEL
Igen, főnök?
Haladnak a dolgok?
- Elkészült a pirog? - Nos, igazából…
Nagyon jó.
A karácsony nagy dolog, komolyan kell venni.
De nem ezért hívom. Az előadása 12 órakor kezdődik.
Nagy lehetőség ez az ön számára.
- Oké, viszhall! - Visz…
Átkozott verebek!
Az istenit!
Mit csinálsz? Mondtam, hogy ne nyúlj a távcsőhöz.
Főnök, de őszintén, miért tilos az emberekkel való érintkezés?
Jobb óvatosnak lenni az emberekkel. Kiszámíthatatlanok.
Imádnak minket! Megajándékozzuk őket, cserébe írnak nekünk.
Találkoztál már emberrel? Velem párszor előfordult.
Furcsa, hogy milyen szörnyű nevekkel illetik azt,
aki ajándékot hoz.
Tolvaj! Emberek, ott egy tolvaj! Gyorsan!
RENDŐRSÉG
Veszélyes helyzetek ezek. Már persze az emberek számára.
Körbevettük a házat. Látlak, te szemétláda. Gyere ide!
Számomra inkább kiábrándítóak.
Valahányszor egy járókelő meglátott a tetőn,
ugyanazt hallottam.
Tolvaj! Ott fent! Kapják el!
Bevallom, az ajándékok fa alá helyezése egészen különleges pillanat.
De néha a dolgok drámai fordulatot vesznek.
Megvagy, te gazember!
Mit keresel éjjel a lányom szobájában?
Adok én neked!
Azt mondom, a varázslat hasznos dolog.
Lehetsz bárhol és bármikor.
Mindig ugyanaz a sztori.
Kapjátok el!
Az Émilie-ügy okozta a legnagyobb csalódást.
Boldog karácsonyt, kicsi Émilie!
- Istenem! - Kedves gyereknek tűnt.
Értem én, eltelt pár év.
Nyolcvan év!
Szóval nem…
De egy vázával fejbe vágni?
Engem imádnak az emberek.
- Téged? - Mind szívből integetett.
Mind? Csak kettő. És nem neked. Nem láthattak.
A szán láthatatlan. Annyiszor mondtam már.
- Tényleg? - Igen.
És a felnézés meg az integetés?
Ha nem látnak, nem integettek volna.
Nem vitatkozom veled.
Elvileg a legokosabb manó, aztán néha olyan hülye…
Alvás! Közeleg a karácsony.
Mozgalmas napunk lesz.
Jó éjt!
Ho-hó, főnök!
Hé, kisfiam! Mi a baj?
Varsóban még hó sincs.
Figyelj! A te korodban
én csak álmodhattam egy ilyen otthonról. Ugye?
Ekkora nappaliról! Én…
birkákat tereltem.
Meg kosokat.
Tehenet fejtem.
Tűzifát vágtam.
Öt kilométert kellett gyalogolnom a suliba.
Még télen is. Tudod? Igen. És nem voltak buszok.
Egyáltalán nem jó itt?
Azért tetszik pár dolog.
Például mi?
Az opera közel van.
Ha már beszélgetünk…
elmondanám, hogy megrendeltem a királyjelmezedet
a betlehemeshez.
- Tudod, kitől? - Igen.
Úgy van.
A bűvös szabótól.
A legjobb királyi jelmezszakértő az univerzum ezen fertályában.
Ő öltöztette magát Matykó királyt.
- Ezt mindenki tudja. - Tényleg?
Hát ez szuper!
Persze hogy az!
Juhé!
Várj! Csak nem vagy beteg?
Nem. Anyu!
Mutasd a homlokod!
Mérjük meg a lázad! Megőrültél?
Aztán te jössz.
Ho-hó, Albert!
Mi újság?
Semmi.
Még hogy semmi. Miért vágsz savanyú pofát?
Mert manó vagyok. Így nézünk ki.
Erwin, miért csináljuk mindezt?
- Nem értem a kérdést. - Én sem.
Úgy tűnik, a Mikulás sem.
A karácsony csodájáról beszél,
de sose volt rendes karácsonya, csak futkos a zsákkal, mint egy őrült.
Csak 62%-on vagy.
Biztos elromlott.
Az életem is elromlott.
Hol van a varázserőm?
Hogy érted?
Szeretjük az embereket.
Ajándékot adunk nekik, ők viszontszeretnek,
és így jön létre a karácsony csodája, amiből…
Hogy szerethetnének az emberek, ha még sosem láttak?
Reggeltől estig gürcölök.
Mi? Egész évben semmit sem csinálunk, csak egy napot dolgozunk karácsonykor.
És ez a baj! Ez az évi egy nap.
Még ha nem is dolgozol egész évben, kell egy szabadnap.
Erről szól a karácsony. A semmittevésről.
Nem dolgozhatunk.
Gyere! Együnk egy kis borscsot galuskával!
Dumcsizunk a régi idők manóiról.
Menjünk át hozzám!
Rendelünk káposztás pirogot, és megnézzük Kevint.
Nincs kedvem hozzá. Elmegyek!
De… most?
Hová?
Valahová, ahol feltöltődöm, és megélem a karácsony igazi szellemét.
De… igazából hová mész?
A fenébe! Oda, ahol mindenki integet nekem.
Menj odébb!
Passzolj, Michal!
Hé, új srác! Kapd el!
Beszari alak.
Főnök!
Mi az? Mi van?
Mi az?
Köpd már ki!
Albertről van szó.
Mi van vele?
Elszökött.
Vagyis nem. Úgy döntött, kiveszi a karácsonyt.
Mármint nem vette ki a karácsonyt. Csak elment…
Az emberekhez?
KARÁCSONYFA ELADÓ
Micsoda…?
Halihó!
Ho-hó! Látom, felismersz.
Ön úgy néz ki, mint Albert manó.
Bingó! De nyugodtan hívhatsz Albertnek.
Gyere!
- Vezess körbe! - Elnézést!
Moi?
A teherautó.
Igen. Csak egy normál teherautó. Teljesen rendben van.
Emlékszem, 2015-ben nagy sláger volt. Az emberek öltek érte a boltokban.
De hol az én teherautóm?
Itt van. A cég ajándéka.
Kapok egy karácsonyi ölelést?
Persze.
Minden jót! Boldog karácsonyt!
Miért vagy ilyen csendes?
Megcsípne, uram?
Persze. Hé! Hát megegyeztünk, hogy tegeződünk, nem igaz?
Na jó.
Jó csípés volt?
Kicsit fájt.
Az első csípésem volt. Úgy tűnik, őstehetség vagyok.
A varázserővel volt gondja. Előfordul.
De miért nem hozzám fordult?
Mit mondtál volna neki? Dolgozz, dolgozz, dolgozz!
Igazad van.
Minél több ajándék, annál több varázserő.
Ez így működik.
- Ostobaság. - Tessék?
Albert fiatal, világot akar látni.
Hát nem érted? Az emberek közt nem vagyunk láthatatlanok.
Na és?
Ha szégyelled a hasad, sportolj!
És állj le az édességekkel! Ez bánatevés. Félsz, hogy így meglátnak.
- Nem a hasamról van szó. Arról van szó… - Drágám, tudom, miről van szó.
Az emberek félnek tőlünk.
Nem, Miki. Nem.
Te félsz tőlük. Úgy lopakodsz éjjel, mint egy tolvaj.
Ez a hagyomány.
A kéményen át bejutni valakinek az otthonába…
Ez sem nem bölcs, sem nem praktikus. Nem is beszélve a biztonságodról.
Jaj! Hó helyett esőt kapunk.
Hiányoztam neked, ugye?
Nagyon. Egész évben rád gondoltam.
Pontosan így képzeltem.
Találkoznod kell apukámmal. Imád téged.
Tudom! Tavaly integetett nekem a hegyekben.
- Láttad? - Hát persze.
Mindenki integet nekem.
De rád és az öregedre emlékszem, mert…
Mert? Miért emlékszel rám?
Mert jó a memóriám.
A Mikulás azt hiszi, hogy a szánja láthatatlan.
Te mégis láttál minket.
Apu mutatta meg.
Olyan dolgokat lát, amiket más nem.
Az orrával és a bal fülével érzi a varázslatot.
És a szívével. A szív is fontos.
Apukád bölcs fickó. Egyre jobban kedvelem.
Anyu is lát néha olyasmit, amit más nem.
Viccelsz? Látja a rénszarvasokat?
Nem, másmilyen dolgokat lát.
Ha egy bögre nem elég tiszta, vagy…
Hé, te! Állj csak meg!
- Hó-hó! - Futás!
- Hol a teherautóm? - Miért? Szívesen versenyzek vele.
- Kapj el! - Hé! Vigyázz erre!
Állj meg!
Gyerünk! Kapj el!
Elkaplak én!
Gyere csak!
Mindjárt elkaplak!
Hopp!
Uramisten!
A hideg víz jót tesz! Boldog karácsonyt!
Mások boldogsága boldoggá tesz.
Amikor szeretnek, megnő a varázserőm.
De a teherautója nélkül nem fog tudni dolgozni.
Senki sem dolgozhat karácsonykor.
Ezt mondd a szüleimnek! Ők folyton dolgoznak.
Sajnálom.
Apukám az.
Helló, felség!
Egy postagalamb az imént azt üzente,
hogy felséged ruhája készen áll.
Köszi, apu!
Aggaszt, hogy egyedül vagy.
Nem vagyok egyedül. Itt van Albert manó.
Ho-ho-hó!
Ő a kedvenc manóm!
Add át neki az üdvözletemet!
Vele nem fogsz unatkozni.
- Később mondj el mindent, oké? - Persze.
- Szia! - Szia!
Kedves ember. Alig ismerjük egymást, és mégis kedvel?
Ő mutatta meg a szánt az égen.
- Tényleg? - Azt mondta, te vezeted.
Én is láttalak, de ő jobban látott, mert érzi a varázslatot.
- A bal fülével. - Pontosan.
- Na? - Jól szórakoznak.
- Még senki sem ütötte le egy vázával? - Miki, ilyesmi csak veled történik.
Csak én találkoztam eddig emberekkel.
- Nem leplezte le magát? - Itt valami bűzlik.
Ugyan már! Azt kérdeztem, jól álcázza-e magát.
Egy autót játékká változtatott, egy pár cipőt meg rollerré.
Elment az esze?
A manók unalmasak és kiszámíthatóak. Úgy érzem, veled barátok lehetnénk.
- Komolyan? - Persze! Ha szeretnéd.
Igen, nagyon!
Tavaly, amikor integettem neked, aztán megtaláltam a figurát…
- Még megvan? - Igen.
Szeretem a rólam készült figurákat, de…
Imádom!
Minden játékomat odaadnám érte.
Még házat is építettem neki.
- Akarsz még egyet? - Aha!
Nézd! Bumm!
XXL-es verzió.
Na? Nem tetszik?
Te jó ég… Anyu karácsonyfája.
Nem tetszik?
De, nagyon menő.
„Menő”? Csak „menő”?
Azt akartam mondani, hogy… fantasztikus.
Hihetetlen. De…
De egy elég.
Ezt tőled tanulta.
Tőlem?
- Ki mondja, hogy szeretik az ajándékokat? - És nem?
Tudod, hány levelet kapok?
- Csak Kínából… - Válaszoltál egyre is?
„Kedves ember! Hogy vagy? Ugorj be, a nejem jó sütit süt.”
Kinek a neje?
- Hány nejed van? - Nos…
Nem hiszem el. Meghívnád ide az embereket?
Miért ne? Szerinted egy ajándékkal mindent letudhatsz?
Okostelefon a fa alá, és ennyi?
Albert is így gondolja. Rossz példát mutatsz.
És valami bűzlik itt.
- Rénszarvas? - Rénszarvas.
Biztos rénszarvas.
Dávid!
Barátok vagyunk.
Persze!
Ne szégyenlősködj!
Ha akarod, az egész lakás tele lehet figurákkal. Csak szólj!
Tényleg elég egy.
- Nem bízol bennem. - De igen.
Te vagy a legzseniálisabb manó, akit ismerek.
A kívánságok teljesítéséhez nem kell plazmatévé.
- Elég egy dió vagy mandarin. - Mandarin van.
- Remek! - Nagyon sok mandarin.
Várj, hozok párat.
A mandarin sokkal jobb, mint a kanapé.
- Szia, anyu! - Szia, édesem! Hogy vagy?
- Nagyszerűen! - Hallom, jobb kedved van.
Igen, sok kalandom volt ma.
- Jól érzed magad? - Igen.
Anyu!
Van valamilyen kívánságod?
- Miféle kívánság? - Bármilyen kívánság.
- De hogy érted? - Csak kérdezem.
Mert ha véletlenül összefutnék egy manóval,
aki átváltoztatná a karácsonyfát…
- Mi történt a karácsonyfával? - Semmi sem történt.
Édesem, figyelj! Ne nyúlj hozzá a fához, jó?
A díszekhez se. Nem voltak olcsóak.
- Jó. - Nem akarom, hogy rád dőljön.
Mennem kell. Szeretlek, anyu. Szia!
Nem bírtam ki, tessék!
- Dobkészlet? - Igen.
- Mit használtál? - Egy diót. Kár, hogy nem láttad.
- Egy diót? - Igen.
Zseni vagy.
Igaz. Tudtad, hogy ez volt apukád vágya?
Biztos vagy ebben?
Tuti. Megnéztem a Mikulás nyilvántartását.
A legutóbbi kívánságát a GDPR miatt nem tudom.
Biztos, hogy nem téveszted össze aput…
- Már megint bizalmatlan vagy. - Dehogy.
- Akkor jó. - Csak aggódom, hogy anyu…
Mi van vele?
Anyunak teheneket kellett fejnie. És öt kilométert gyalogolt az iskolába.
Még télen is.
És most azt akarja, hogy apu nőjön fel.
Anyukád ezt csak úgy mondja. Hidd el!
Ez az ajándék az övé.
Köszi.
És te mit szeretnél?
Semmit.
Nem kérsz ajándékot?
Csak egy jelmez kell a betlehemeshez.
De azt apu és a bűvös szabó megoldja.
Pontosan ez a probléma az üzletágamban!
Bűvös szabók és online boltok.
- Mennyi? - Adjon egy tízest!
Ez egy királyjelmez?
Nem, nem!
- Mit csinál? Adja ide! - Tudja, mit?
- Mit szólna egy hópehelyjelmezhez? - Vegye meg maga!
- Az sokoldalúbb. - Sokoldalúbb?
A fenébe is, adja vissza! Én láttam előbb!
Kérem! Elfelejtettem megvenni a fiamnak.
Én talán magamnak akarom?
- Beszéljünk róla! - Nem.
- Fizetek! - Mennyit?
- Mennyit kér? - Ötvenet.
Rendben.
- Százasom van. - Jó lesz. Boldog karácsonyt!
Balfék.
Megjöttek a jó pásztorok Betlehembe
Zenélnek a kis Jézuska örömére
Dicsőség a mennyben az Istennek
Békesség a földön az embereknek
Dicsőség a mennyben az Istennek
Békesség a földön az embereknek
Imádták őt a pásztorok…
- Nem énekelsz? - Ez életem első karácsonyi dala.
Nem, a harmadik. Kettőt már tudtál.
Ja, igen.
De még sokat meg kell tanulnod. Szenteste végig énekelünk.
Hála neked, már tudom, milyen jó…
ha valaki közel áll hozzám.
Ugyan már!
Tényleg! Most úgy érzem, sok közeli kapcsolatot szeretnék.
- Sok barátot. - Remek ötlet.
Pontosan! Ajándékot adok nekik, és ők szeretni fognak.
Az biztos.
Rendben, kölyök.
Vigyázz magadra!
És ne feledd a barátodat!
Ha rám gondolsz, nő a varázserőm.
Gondolni fogok rád.
Oké. Üdvözletem a szüleidnek! Most megyek. Ho-hó!
Ho-ho-hó!
Semmit sem változtál.
- Elnézést, de… - Ne kérj bocsánatot! Csak mosolyogj!
Megcsípjelek?
Mit keres a házamban? Ez valami tévés promóció?
Nem. Csak beugrottam. Meglepett? Ez mi?
- Hagyd azt békén! Még sosem láttalak. - Ne mondd, hogy nem ismersz meg!
Tavaly a hegyekben. Te rám néztél, én meg rád.
Nem, uram. Boldog házasságban élek. Biztosan téved.
Nem, rám néztél. Aztán integettél nekem. Emlékszel?
Nem hiszem, hogy integettem volna…
Figyelj csak!
Ne használj gumiszalagot! Úgy lecsúszik a szakáll.
- Ez magántulajdon. Távozzon, vagy… - Nyugi, haver!
Nyugi! Holnap karácsony.
Csoda, öröm, satöbbi. Nézd, de szép!
Haver! Menj, vagy hívom a biztonságiakat!
Te kis viccelődő! Boldog karácsonyt!
Apu, képzeld! Találkoztam Albert manóval!
Ki volt ez?
Albert manó! Most mondtam.
Beengedtél egy idegent?
Dávidka, annyiszor mondtam már. Megegyeztünk.
Azt mondtad, ha jön egy rénszarvas vagy egy törpe…
De ez nem volt sem rénszarvas, sem törpe.
Egy idegen volt. Manójelmezben, egy szupermarketből.
Lehetett volna tolvaj, vagy rosszabb.
De hát manó volt, mondtam.
Mit mondtál?
Hogy Alberttel voltam!
Azt mondtad, üdvözlöd.
És varázsolt neked egy dobkészletet.
Micsoda?
Ez meg mi?
Próbálom megmagyarázni!
Találkoztam egy manóval, aki varázsolt egy dobkészletet.
Nem. Egyszerű kérdés, egyszerű válasz.
Mondd, mit keres itt ez a dobkészlet?
Azt mondtad, mindig is akartál egyet.
- Ezt mondtam? Mikor? - Hát…
Nem tudom, mikor. A Mikulás felírta magának.
És ez a bohóc honnan van?
Egy dobozból.
Halinka, látszódjanak az arany fülbevalók, amiket adtam!
Ho-hó! Helló!
Egy pillanat! Épp fotózkodunk.
Mehet! Klassz leopárdminta, Halinka!
- Ismered őt? - Egyáltalán nem.
- Honnan tudja a neved? - Fogalmam sincs.
- Honnan ismeri a feleségemet? - Mikivel jártunk nálatok.
Megígérted, hogy többé nem találkozol Mikivel!
- Be is tartottam! Csak egyszer jött át. - Holnap visszajön.
- Te szarházi! - Mit csinálsz?
Most lebuktál!
- Kiderült! Adok én neked! - Nyugi!
Hogyhogy nem ismered meg Albertet?
- Tavaly még integettél is neki! - Én?
Igen! Mutattad a Mikulás szánját az égen, és azt mondtad, ő vezeti…
Na jó, Dávid.
Mindketten idegesek vagyunk. Ez nem jó.
Nyugodjunk meg! Mondd el még egyszer az elejétől,
hogy honnan ismered azt a fickót!
Láttuk őt az égen.
Igazából te láttad.
És ma lepottyant az égből, és elgázolta egy teherautó.
Szerencsére játékautóvá változtatta.
A sofőr attól még dühös volt. És…
Hol van a fa?
Ho-ho-hó!
- Baska? - Justyna? De rég láttalak!
- Hívj fel! - Nincs meg a számod.
Várj…
Ho-hó! Szia! Megkaphatom a telefonszámodat?
- Minek? - Tudod, hogy felvegyük a kapcsolatot.
A közelség, az ünnep csodája…
Ahonnan jöttem, ott ezt hagyományos módon csináljuk…
Mi rosszat mondtam?
Amúgy is annyi sürgős kiadásunk van, és te veszel egy dobkészletet?
Tizedjére, egyben utoljára mondom: nem én vettem.
- Jött egy fickó… - Albert manó.
Dávid…
Úgy tűnik, elvitte a fát, és itt hagyta a dobkészletet.
Albert manó? De tudom, hogy dobkészletet akartál.
Ez komoly, apu? Tényleg?
- Nem, nem akartam. - Miért hazudsz?
Két éve…
Két éve azt mondtam, hogy ha nyugdíjba megyek, talán…
Oké, értem én. Akkor most nyugdíjba akarsz menni?
Na jó, én sok mindent elviselek.
De ne hazudj, hanem mondd el az igazat!
- Mennyi volt? - Nem tudom.
- Annyi, hogy el kellett adnod a fát? - Nem, esküszöm.
A manó csinálta! A fát bábuvá változtatta,
egy diót meg dobkészletté. Mert a manóknak…
- Mert apu ezt mondta neked. - Nem!
De te mondtad!
Hogy a manóknak mindig kell valami,
amit másvalamivé változtathatnak.
Nem tudom, mi történt.
Az ajtóban láttam egy gyanús fickót, aki…
A fánkat cipelte.
Nem!
De elvitte, ugye? Talán a zsebébe tette?
Apu, az biztos egy feneketlen zseb volt!
Apu azt mondta, a Mikulás országában…
Istenem! Elegem van apád sztorijaiból!
- Anyádnak igaza van. - Ne verj át!
Az igazat mondd! És vedd le azt a buta szakállat!
Pásztorok gyűlnek az istállóban
Isten fia fekszik a jászolban
Szegény ember.
Megváltást hoz az embereknek
Angyalok, pásztorok énekelnek
Gyerünk, emberek!
Hahó! Itt a karácsony!
Albert manó eljött a csodák földjéről.
Gyerünk! Hoztam neked ajándékot. Nem szereted az ajándékokat?
- Anya! - Ne nézz oda, kicsim!
Kérsz egy beszélő babát?
Vagy egy elektromos rollert? És a többiek?
Kérem a jegyét!
Mirek, nem tudom egyszerűbben elmagyarázni.
Születésem óta van állam. Mindenkinek van álla.
- A gond az, hogy valaki… - Apu!
…szakállat ragasztott rá.
Apu!
Mármint szőrt. Mit nem értesz?
Próbáljuk újra! Egyszerű kérdés.
Szerinted oldószerrel lejön a szakáll
- az államról? - De…
De hogyan fésüljem ki?
Tudod, mit? Idióta.
Igazi szakáll. Te növesztetted.
Fiam, gondolkodj egy kicsit! Gondolkodj!
Hogy növeszthettem volna? Tudod, mennyi idő az?
És miért ősz, ha nem ősz a hajam?
De a fogtündér…
Ő nem létezik. Elég nagy vagy hozzá, hogy tudd.
És nincs Mikulás, meg manók sem?
Sajnálom, nincsenek.
Akkor hogy láthattad a Mikulás szánját?
Nem láttam.
- Azt mondtad… - Kitaláltam.
Átkozott legyek…
Dávid, segítened kell. Gyere ide!
Becsukom a szemem,
háromig számolok, és te teljes erőből elkezded húzni a szakállamat, jó?
Oké.
- De ha egy manó csinálta… - Nincs idő vitatkozni, Dávid.
Háromra! Mehet? Egy, kettő, három!
- Le akarod tépni a fejem? - Miért hazudsz?
- Láttad a szánt. - Piotrek!
Itt vagyok!
Mi a…?
Vettél tésztát?
Benne van. Négy csomag.
Igen? Csak csokit látok. Tele van csokival. Manó alakúak.
Aggódnom kéne miattad?
Talán ellopták a szatyrot.
- Hány ujjat mutatok? - Négyet?
Most kérdezed?
És valaki ellopta David betlehemes jelmezét is?
Talán rossz a jelmez?
Na jó.
Mi? Lakatot tett a hűtőre?
Hogy ne egyem meg a karácsonyi kaját.
Később majd azt mondja: „Egyél, Stefan! Ne pazarolj!
Neked csináltam.”
Minden évben.
Ha nem halok éhen, később belebetegszem a zabálásba.
Nem töltheted úgy az ünnepeket, ahogy akarod?
- Ahogy én akarom? - Igen.
Viccelsz?
Tudod, mit szeretnék csinálni?
Nem. Csak a Mikulás látja az emberek kívánságait.
Mikulás?
A Mikulás?
Nem.
Na jó. Ha a Mikulás létezne,
nem itt ülnék, hanem egy csónakban.
Egy kis egyszemélyes csónakban. Semmi család.
És csak horgásznék. Egyedül.
Meginnék egyedül egy sört,
és élvezném a békét.
Ez a kívánságod, ugye?
Igen, pontosan.
Stefan!
Elnézést, uram! Nem látott esetleg…
Halló! Stefan, hol vagy?
- Drágám… - Beragadtál a mosdóba?
Nem. Rosszabb. Sokkal rosszabb!
- Itt kellett volna várnod. - Visszaviszem a csónakot!
- Harapnak a halak? - Segítene nekem?
Szép csónak.
Köszönöm.
- Odaadná érte a kabátját? - Megőrült?
Elviheti a kabátért!
Vigye csak!
- Biztos? - Biztosabb, mint valaha.
Uram!
Hova tűnhetett?
Mennyi?
Negyven. És még mindig csökken.
Teljesen megőrült.
Albert, ne csináld! Ez nem jó ötlet.
Egy kocsit akar adni néhány fickónak.
Jobb, mint a vasaló.
Hogy érted? Vasalót szerettél volna.
Egyszer említettem, 134 éve. És azóta mindig azt kapok.
Szólhattál volna.
Szerinted kell nekem 134 vasaló? Drágám, hol tartsam őket?
Muszáj vasalókról beszélgetnünk?
- Micsoda? Nem kell. - Mibe akarsz belerángatni, mi?
Egy ötöst akart, hogy jegyet vehessen. Az autó gyorsabb lesz.
Üsd meg, Bogus!
Várj! Mi van, ha disznó? Nézd a fülét!
Nem vagyok disznó. Manó vagyok.
Honnan van a verda?
Idevarázsoltam.
És miért nem egy ötöst varázsoltál ide?
Pénzt nem tudok varázsolni.
Várj…
- Hülye vagy? - Ne már!
Ne vigyük el egy körre?
Nézzétek! Hova tűnt?
Mondtam, hogy vágd pofán.
- Ja, mondtad. - Mi legyen vele?
Eladományozzuk.
Az egyháznak.
Szia, kisfiam! Ez tényleg a nagyiék háza.
Szeretnék bocsánatot kérni. Nem kellett volna dühöngenem.
Ígérem, hogy többé nem teszem. Csak mondd el az igazat!
Ki volt az?
Már nagyfiú vagy. Itt az ideje, hogy megtudj valamit.
Nincs Mikulás. És manók sincsenek.
Szóval… idén nincs szenteste?
Micsoda? Dehogy. Miért ne lenne?
Szenteste Mikulás és manók nélkül?
Ne aggódj, megkapod az ajándékodat.
A karácsony nem az ajándékokról szól. Te is megmondtad.
Van még valami. Nem éppen jó hír.
Nem tudom, hogyan, de hibát követtem el.
A holnapi betlehemesre… nyuszijelmezt hoztam neked.
A bűvös szabó nem hibázik.
Nincs bűvös szabó. Dávid, ezt a jelmezt vettem neked.
A bűvös szabó mindig a legszebb jelmezt készítette.
Nem. Mi készítettük a jelmezeket anyukáddal.
Csak idén nem volt időnk.
Nos… ne maradj fenn túl sokáig!
Nem is tudom, mindenhol rénszarvasszagot érzek.
Mit csinálsz?
Megjavítom a fűtést.
És ezt most kell?
Albert eltűnt, és te ezermestert játszol? Oda kell menned.
- Hová? - Az emberek világába.
Nem látod, hogy elfoglalt vagyok? He?
Ha nem javítom meg, halálra fagyunk!
Ha egy manó elveszíti a varázserejét,
játékká válik, és egyre kisebb lesz,
aztán végleg eltűnik. Tudod.
Nem tudok kettéhasadni.
De…
Most mi lesz? Javítsd meg azonnal!
- A varázslat nem ér. - Holnap elmegyünk az emberek világába.
- Honnan tudtad? - Mit?
Mi rosszat tettem?
Imádom ezt a pókerarcot.
Ez meg mi?
- A kézírásom. - Nem mondod.
Hogy nyílik ki?
Nem tudom.
- Egy térkép van benne, ugye? - Milyen térkép?
Apám mindig adott egy térképet, és meg kellett találnom a kincset.
Egek! Milyen kincset?
A kalózok kincsét.
Ne játszd magad, tudod, mi van benne.
Hania… Én szeretlek, de…
Ott a térkép!
Hogy nyílik ki?
Mondd még egyszer!
- Mit mondjak? - Amit az előbb.
- Mondd ki! - Szeretlek, de…
Piotr, te vagy a legcsodásabb, legnagyszerűbb ember,
akivel valaha is találkoztam.
És én is nagyon szeretlek.
Arra gondoltam, talán több virgácsot kéne gyártanunk.
Manapság talán ellentmondásosnak tűnik,
de évszázadokon át remekül működött.
Ugyan már! Csak nem fogsz nekik virgácsot adni.
Dehogynem! Látnod kéne, egymásnak mit adnak.
Virgácsot érdemelnek.
Különben is… láttad, hogyan bántak Alberttel.
A manók között Albertnek van a legnagyobb egója.
Mióta sikeres lett, csak magával törődik.
De próbálkozik. Ajándékokat ad…
Azt akarja, hogy szeressék. Varázsereje nem lesz tőle.
Varázserő-szakértő vagy?
Az vagyok. A varázserő megtapasztalásához szeretned kell.
Kit? Az embereket? Tudod, milyenek.
Háborúznak, tönkreteszik a természetet.
Meglátják a Mikulást, és leütik egy vázával!
Most aludj!
Akárhányszor eszembe jut, úgy feldühödök…
Holnap hosszú út áll előttünk, alvás!
Hülye voltam, bocsánat.
És feszült.
Elfelejtettünk álmodni, bolondozni, és olyan…
unalmasak lettünk. Túl normálisak.
Jó, hogy megvetted a dobkészletet.
Egy erdei fenyő, egy lucfenyő, egy kerítés…
Mindent olyan gondosan megrajzoltál.
Mit rejtettél el?
Nem tudom.
Holnap menjünk fel a hegyekbe, látogassuk meg a szüleimet
az ünnepek alkalmából!
Előadásom lesz. Neked meg megbeszélésed.
A fenébe!
És egyikünk sem megy Dávid betlehemes előadására.
Miért is költöztünk Varsóba?
Te akartad. A munka miatt.
Munka. Ott is dolgoztunk.
- A jelzáloghoz nem eleget. - Jelzálog? Minek az?
Hogy Varsóba költözhessünk.
Ez egy kicsit butaság, nem?
Hogy közel legyen az opera.
Piotrek…
Mi történik? Megint nő a szakáll?
Nem.
Jól néztél ki azzal a szakállal.
Tényleg?
Kösz.
Nagyszerű. Jöhet a korona és a jogar.
Levágjuk a fülét?
Nem, nem kell.
Ha nem akarsz fellépni,
semmi gond. Írok egy igazolást.
De szeretnék.
Fel akar lépni.
Jövőre is lesz betlehemes.
De a bűvös szabó készítette a jelmezemet.
Igen! Aki Matykó király ruháit is.
És igazán… fantasztikusan nézel ki!
Egyedi és különleges vagy.
Anyu nagyon szeret téged. Szorítunk.
Köszönd meg apunak a szép jelmezt!
Köszi, apu!
Nincs mit. Várnál kint a kocsiban?
Menj! Mindjárt jövök.
Füleket fel!
Add azt ide!
- Miért jó az, ha kinevetik? - A lényeg, hogy hisz benne.
- Tudod, milyenek a gyerekek. - Jaj, Piotrek! Olyan jól ment.
Ne rontsd el az örömét!
- Talán tényleg egy bűvös szabó varrta. - Persze. A Mikulás és a fogtündér fia.
Minden jót, apu!
Nem jössz be inkább a munkahelyemre?
Csinálok forró csokit sok tejszínhabbal. Ahogy szereted.
Nem. Nem lesz gond. A bűvös szabó tudta, mit csinál.
Fiam! Ezt a jelmezt pénzért vettem.
Nincs bűvös szabó.
Nincsenek manók.
És varázslat sincs.
Nem tudom, miért mondod ezt, de azért szeretlek.
Én is szeretlek.
- Sok szerencsét! - Köszi.
Hé, új srác! Rossz ünnep.
Menő fülek. Nekem is kellenek.
Meghalok!
Nem, kinyúlok a röhögéstől!
Szamárjelmez nem volt? Az jobban passzolna.
Ahhoz nem kell neki jelmez.
Hagyjátok abba! Elég volt! Mindjárt kezdünk.
Készen álltok?
Ez a jelmezed?
Hej, dalos társaság Kezdődhet a vigasság
Jó hírrel érkeztünk. Terjesszétek szerte a világban!
- Semmi gond, megtesszük. - De hogyan?
Jönnek a háromkirályok. Nézzétek, ott vannak!
Üdvözlet néktek, királyok, nagy uralkodók!
Üdv! Miért van ekkora füle felségednek?
Gondolom, hogy jobban hallj. És a farok? Biztos azért…
A bűvös szabó varrta ezt a jelmezt!
Hová tűnt?
Háromszor mondtam neki, hogy pontban 12-kor kezdünk.
- Vagy nem mondtam? - De igen.
- A kocsija itt van. - És? Nem a kocsija ad elő.
- Talán kiment a… - Hová?
- Hogy megvárakoztassa az ügyfelet? - A mosdóba.
Kirúgom.
Kosmala úr!
Én… nagyon sajnálom, főnök.
Tegnap egy fickó valamit az arcomra locsolt.
Azt hiszem, valami szakállnövesztő szert.
Makacs cucc. Nem tudom…
Mármint de… de aztán visszanő…
Tudom, kínos. Reggel beadom a felmondásomat.
- Az a fickó… - Milyen fickó?
- Aki… - Ja!
Az. Van valamije a fejre is?
Mármint ami az észt illeti?
Nem. Kopaszságra.
- Azt hiszem… - Oké.
Borotválja le gyorsan! A megbeszélés után beszélünk.
Kösz a segítséget.
Semmiség. Erre valók a barátok.
Fura, hogy visszajöttél.
Sokan szeretnek, és szükségük van rád.
Nem tudom. Az én világomban ez másképp van.
Ötször egymás után voltam az év manója. Vágod?
Boldogulnak ott nélküled?
Kétlem. Tényleg kedvelsz?
Nagyon. Mint mindenki más.
„Mindenki kedvel téged.”
Mit adjak neked, hogy jobban kedvelj, mint mások?
Szerintem nincs ilyesmi.
Ezzel nem sokra megyünk.
Biztos van valami… Nem tudom…
Csak veled akarok lenni. Elég, ha együtt vagyunk.
Kicsit fura vagy.
Anyu szerint nem vagyok fura, csak különleges.
Mit készülődsz annyit? Bálba mész? Miki!
- Drágám, keresd ki Dávidot! - Szerinted mit csinálok?
Dávid, vezetéknév Kosmala…
- Megvan! - Na?
Azt kívánta, forduljon fel a szomszéd kutyája.
Látod? Tessék, ilyenek az emberek.
Nem, várjunk! Ez nem ő.
„Kosmala, Dávid. Három doboz szivar.”
Szivar? Hisz csak 11 éves!
Nem, várj! Kosmala, Dávid.
New Jersey, 64 éves. Mi van rajtad?
Hogyhogy mi? Ez egy jelmez.
- Nem mehetek oda Mikulásként. - Miért nem?
Hogy fejbe verjenek egy vázával?
Add azt ide! Lássuk!
Kosmala…
- Nézzenek oda! - Mit írt?
Minden készen áll, főnök.
Ho-hó!
Hamis!
Köszönöm.
Nézd!
- Tetszik? - Nagyon!
Ho-ho-hó! Boldog karácsonyt!
- Alig 16%-on van. - Francba! Menjünk!
Ne mondd, hogy „francba”! A Mikulás felesége vagy!
Nem a vízvezeték-szerelőé?
Főnök, ért a vízvezetékekhez?
Igaz, ami igaz, konyít hozzá.
- Mindig vízvezeték-szerelő akart lenni. - Tényleg?
Ez a hobbim. Persze csak a csövek feltalálása óta.
Na jó, menjünk már!
Lázas vagy?
Nem, jól vagyok.
Nem érzed jól magad?
Fogy a karácsonyi varázserőm.
De miért?
Mert igazi karácsonyt akartam, mégpedig veled.
- Azt mondtad, kedvelsz, és hiányzom. - Ez igaz.
Ha elfogy a varázserőm, játékká válok, és eltűnök.
Várj, majd kitalálok valamit!
Talán apu segíthet nekünk.
Igen, ez az!
- Tetszett neki a dobkészlet. - Igen!
Nagyon is. Igen. Nagyon.
Azt mondtad, érzi a varázslatot,
de amikor találkoztunk, nem tűnt boldognak.
Mert… apu gyakran nem tűnik boldognak.
De tud boldog lenni.
Remek! Máris jobban vagyok.
Apukád a reményünk.
Főnök, leszálljunk a belvárosban?
Megőrültél? Felismernek minket.
- Akkor hol? - Kéményugrást hajtunk végre.
Jaj, ne, Miki! Csak a kéményt ne! Nem vagyok rá hajlandó!
Én mondom, a kémény a legbiztonságosabb. Bízz bennem!
Kérlek, Miki! Miki!
Hová tűnt?
- Úgy tűnik, kiugrott. - Azt én is láttam!
Szaki a kéményben! Hallatlan.
Megőrülök tőle!
Na jó.
Mikulásközvetítő, tessék!
Tudja, mit tudok adni holnapra?
Hívjon vissza vízkereszt után!
Miért kiabál?
Udvariasabban! Mikulást akar karácsonykor? Létszámhiány van.
Hát te? Az égből pottyantál?
- Én… - Látom, ki vagy. Van szemem!
Mint vízvezeték-szerelő.
Szenteste van, nem locsolkodás! Mi a neved?
- Mikulás. - Mikulás! És a jelmez?
Szakáll van. Sapka?
- Itt. - Istenem. Ki vett fel erre a munkára?
- Borzalmas Mikulás vagy. - Ho-hó…
A „ho-hó” nem segít. Menj be, és vedd fel Heródes jelmezét!
- Heródes alacsonyabb volt… - Elnézést!
Elnézést! Ő a férjem. Vízvezeték-szerelő.
- Maga hívta? - Nem.
- Indulunk. - Ne olyan gyorsan! És a szakáll?
Látott már szakáll nélküli vízvezeték-szerelőt?
Gyere, szívem!
Várjanak!
Ha Mikulásruhában lennél, nem bámulnának minket.
Az céges szakáll! Add vissza!
- Mit bámultok? Indulás dolgozni! - Oké.
Remek. A fickó ellopja a fánkat, te meg áthívod, igaz?
- Várj… - Nem. Hogyhogy várjak?
Várj már…
Hania! A szakáll miatt majdnem kirúgtak.
- Tudom. - Én változtattam át a fát.
Mivé változtattad?
Dobkészlet lett belőle.
Albert ártatlan.
És nem manó.
- Ne hazudj! - Hadd beszéljen!
Hogy csináltad?
Találtam egy varázsigét az interneten…
és működött.
De többé nem fordul elő. Megígérem.
Dávid, kérlek!
Nincsenek manók, nincsenek varázsigék…
Uraim! Először is, ki ez a barát, akiről szó van?
Nincs hova mennie szenteste. Szegény és hajléktalan.
És ezért vitte el a fát?
Nem vitte el!
Kidobtam a kukába, és… elloptam a dobkészletet.
Elloptad?
Igen. Begőzöltem, és elloptam egy hangszerboltból.
Az a barátod vett rá?
Nem, ő ártatlan. Fogalma sem volt róla.
És én locsoltam a hajnövesztőt apu állára.
- Vártok valakit? - Nem.
Figyelj csak! Ez a barátod egy manó?
- Micsoda? Anyu! - Nekem elmondhatod.
Csak egy átlagos srác. Árva.
Leégett a lakása. Elvesztette a kulcsát. Nincs nála áram.
Tipikus magányos vándor,
mint akinek az asztalnál fenntartjuk a széket.
- Jó napot! - Jó napot! Nézze!
Dávid ezt tette a fiammal.
- Fülön cibálta. - Fellökött.
Drágám, attól nem nyúlt volna meg a füled.
Nagyon erősen húzhatta.
Ezt nem hagyom ennyiben.
Zúzódások, bibik, az oké. Mindenki volt gyerek.
De kinyújtani egy kisfiú fülét?
- Ta-dam! Tetszik? - Le kell lépned.
Miért? Megmondtad nekik, hogy a Mikulás manója vagyok?
Elszúrtam, érted?
Tudnál segíteni?
Apukád újabb dobokat akar?
Nem! Elment a rendőrségre, és anya bármikor itt lehet.
Nincs olyan magasan. Menni fog.
Persze. És hova menjek? Te vagy az egyetlen barátom.
Mindenki szeret!
Inkább senki! Tudod, milyen rosszak az emberek?
- Menj a Mikulás országába! - Nem tudok. Nincs varázserőm.
De te vagy a legjobb manó!
Én voltam a legjobb manó.
Vettem a bátorságot, és készítettem egy előzetes vázlatot.
Egy az egyben. Csak…
a bajusz vízszintesebb volt, a szakáll pedig U alakú.
- Oké. Vissza a fülekhez! - Igen?
Azt javasolnám, hogy keressenek fel…
- Hogy is hívják a fülorvost? - Nem tudom.
- Fül-orr-gégész. - Azt.
Nem. Először is, ez az ember itt,
illetve nem is ő, hanem a fia
meghúzta Sebek fülét…
Nem. Igazából nem a fiam volt, hanem egy furcsa fickó,
akiről a dobkészlet kapcsán is beszéltem.
Mindenesetre keressenek fel egy igazságügyi fül-orr-gégész szakembert!
És most a szakáll.
Köszönöm. A szakállt illetően…
Azt javaslom, menjenek el… Hogy is hívják a szakálldoktort?
Ja, igen, tudom. Bőrgyógyász.
- Fodrász. - Fodrász. Vagy inkább borbély.
De a maga helyében azzal várnék,
amíg a szakáll újra megnő, mert most nem látok problémát.
Pontosan! Mert leborotváltam.
De vissza fog nőni. Biztos. Mindig visszanő.
És nem lassan, hanem hirtelen!
És hatalmas lesz! Azonnal!
Dávid!
Dávidka!
Piotrek…
El kell jutnunk a nagyszüleimhez.
Nem segít. Nincs bennem több varázserő.
Hagyd abba a nyafogást!
Igazi szentestéd lesz.
A karácsony csodája visszaadja a varázserődet.
Bár varázsolhatnék egy helikoptert
vagy egy függőleges fel- és leszállásra képes repülőt!
- Hát varázsolj! - Nem tudok!
Na ugye! Úgy kell megoldanunk, mint az embereknek.
- Gyere! - Hová?
Gyere már! Stoppolunk.
„Kedves szüleim! Segítenem kell Albert manónak.
Az igazi szentestét keresem. Ne aggódjatok! Dávid.”
Az én hibám. Én mondtam hülyeségeket.
A te hibád, hogy nem hallgattál rá. Okos, értelmes fiú. Ha azt mondta…
Hania, a manók nem léteznek!
Rendben. De ki kell mutatnunk, hogy bízunk benne. Nem is hallgattad meg!
Meghallgatni? Mit? Történeteket a Mikulásról?
A te Mikulás-sztorijaidat elhitte.
Piotrek!
Már megint?
Én hiszek neki.
Na persze.
Ho-hó!
Vízvezeték-szerelő vagyok.
Elnézést a zavarásért, de egy manót keresünk.
Mármint… a fiunkat…
aki manónak tetteti magát, mert… ő is vízvezeték-szerelő.
Két napja Varsóba jött, és tudomásom szerint…
Milyen gyönyörű szakáll! Akár egy…
vízvezeték-szerelőé.
A hópelyhek megőrültek értem. Ahogy a manóbébik is.
Egymás után ötször voltam az év manója.
Ötször egymás után! És maga?
Albert, ne fáraszd az urat! Elnézést kérek a barátom nevében.
Hisz a manókban?
Nagyon is.
Annyi jót tettem az emberekkel. Olyan sok mindent!
- Állj! Álljon meg itt! - Mi az?
Segítettem annak az embernek! Megváltoztattam az életét! Stefan!
- Mennünk kell! - Várj!
Stefan! Megismersz?
- Nem. - Stefan!
Stefan, várj!
Stefan, várj meg!
Ne félj!
Stefan!
Hé! Hahó! Álljon meg!
Uram, várjon!
Álljon már meg! Helló!
Ennyit a háláról.
- Mindjárt fogunk egy másikat. - Na persze.
Miért integettél nekem? Ha nem integettél volna…
Ez az egész a te hibád, érted?
Albert az ő fiuk. Valószínűleg ő szöktette meg Dávidot.
- Ez a magáé. - Köszönöm.
Mi is nagyon aggódunk. Tessék.
Miki, nyugodj meg, drágám!
A férjemnek rossz élményei voltak a…
Azt hiszem, tudom, hová mentek.
- Hová? - Hová?
A nagyszüleihez. Gondoljunk csak bele!
A levelében említi, hogy igazi karácsonyt akar.
A legcsodálatosabb ünnepi élményeit a szüleimnél szerezte.
- Messze van? - A hegyekben.
Sokat énekelt, és megosztotta az ostyát az állatokkal.
És tavaly a férjemmel látta a Mikulás szánját az égen.
Nem láttunk semmit, hányszor mondjam?
- Mindegy! - Én sem.
Látod? Ő sem látta.
Lárifári! Oda kell mennünk. De hogy?
Menjünk a szá… izé, nem tudom.
A kocsival. Szívesen elviszünk önöket.
Kocsival. Remek. Ho-hó!
Mindjárt odaérünk.
Már nem bírom.
Küzdj! Az emberek nem adják fel könnyen.
Én nem vagyok ember, és fázom.
Nézd, mi van rajtam!
Egy bűvös szabó készítette?
Akit apukád is ismer. A fogtündér unokatestvére.
Rendben. Itt töltjük a szentestét.
Várj meg itt!
Mindjárt jövök.
Szóval…
Albert tényleg manó?
Mert a férje nem úgy néz ki, mint egy vízvezeték-szerelő.
A vízvezeték-szerelés a hobbija.
De a szakmája…
- A munkahelye… - Egy karácsonyi futárcég.
Igen, mondhatni.
Igen. Nehéz munka lehet.
Évente egy napon. Amúgy szabad.
Fogalma sincs, milyen az, ha egy férj egész évben otthon van.
Úgyhogy áldás ez a hobbi.
Te vagy a Mikulás?
- Én? Nem. Miből gondolod? - Felismerlek a szakálladról.
Neki is van szakálla.
De ő vízvezeték-szerelő.
Aniela, ne zavard a bácsikat!
Semmi baj.
- Köszönöm. Boldog karácsonyt! - Önnek is. Menjünk!
Szép karácsonyt!
Ötös kút!
Mikulás bácsi!
Szeretlek!
Köszönöm.
- Még valamit? - Nem.
És gyakran jönnek ide…
mármint… a Földre?
Együtt…
Nos, 86 óta először.
Mármint Krisztus előtt.
A férjem gyakrabban. Kicsit fél, ezért használja…
a kéményeket és a láthatatlan szánt.
Érzékeny típus.
De azt hittem, szereti az embereket. Különösen a kisgyerekeket.
Igen, mindenkit szeret. Pont ez a problémája.
A szeretete nélkül nem létezne a karácsonyi csoda.
Az az ő szeretetéből fakad.
Lenne egy kérdésem.
Valami speciális kencétől nő így a szakáll?
A verébkenőcsöt ajánlanám.
- Az egy madár. - Igen, tudom.
Szóval ez az ürülék hatása?
Igen, az ürüléké. Természetesen azé.
A főnököm miatt kérdezem, aki kopasz.
Ez nem varázslat.
Nem gondoltam varázslatra.
- Nem? - Az a feleségem specialitása.
- Ez maradjon köztünk! - Jó.
Nemrég elkezdett hinni a Mikulásban.
Igen.
Segíthetnél.
Hogyan? Semmi erőm.
Nem varázslatra gondolok.
Nem támaszkodhatsz a varázslatra egész életedben.
Úgy túl könnyű lenne.
Könnyű?
Nagyon fázom.
Hamarosan meleg lesz.
Albert, koncentrálj!
Képzeld el…
Nem is.
- Állj ide elém! - Miért?
Elosztjuk a karácsonyi ostyát.
Ez egy csoki.
Nem az! Ez egy karácsonyi ostya.
Azt kívánom… hogy légy boldog.
És egészséges, gazdag és szerencsés a szerelemben.
Teljesüljön minden vágyad!
Milyen csodálatos szenteste van!
Hű, de sokan eljöttek!
Ott van Aurelia néni.
A folyosón láttam Kornel bácsit.
A karácsonyfa mögött ott az öreg Popielak néni.
Ők meghaltak, de karácsonykor mindig velünk vannak.
Te tényleg kedvelsz.
Egyél! Mindjárt jön a ponty, aztán a gabonatál.
Meg a mákos süti.
Aztán karácsonyi dalokat éneklünk.
Emlékszel? Én tanítottam őket.
Jaj, de apró kisbaba
Mint a kesztyű ujja
Vagy talán, vagy talán
A hegedű húrja
Énekeljünk és zenéljünk !
Apró, apró kisbaba
Énekeljünk és zenéljünk !
Apró, apró kisbaba
Kaska! Visszatért az én drágám!
Drágám…
Drágám, annyira sajnálom! Ha tudnád…
min mentem keresztül!
Egy emberi roncs vagyok!
Elnézést, hogy jutok ki innen?
Micsoda? Biztonsági őrt!
Tudna segíteni?
Miki!
- Igen? - A szakáll.
Tudom.
Úgy sajnálom. Jól vagy?
Tarts ki!
A dombon túl van.
Igazi ünnepi vacsora lesz.
Nem holmi csokiszelet.
Tarts ki!
Albert!
Nagypapa!
Kisunokám, mit keresel itt?
Apa! Piotrek, Dávid az!
- Igen? - Dávid!
- Nagypapa! - Kisunokám!
Dávid!
Egyedül van.
Látom.
Hol a karácsonyfa? A fagyöngy? A pirog? A széna az abrosz alatt?
Kicsim! Hol voltál? Annyira aggódtam!
- Mit képzeltél? - Ne kiabálj vele!
Nem kiabálok. Átjöttünk a fél országon!
- Dávid! - Várj!
- Dávid! - Kész a vacsora?
Van fagyöngy?
Dávid, édesem!
És a pirog? A széna az abrosz alatt?
Van karácsonyfa? És fagyöngy?
- Nincs. - Miért?
Dávid!
- Egek! - Dávid!
Dávid, édesem, hol van Albert?
És most mihez kezdünk? Nincs vacsora.
- Boldog karácsonyt! - Ho-hó!
Olyan pici vagy.
Minden oké lesz.
Várjunk! Hogy tűnhetett el Albert?
Senki sem tűnik el csak úgy.
- Hívjuk a rendőrséget! - Már jártál ott.
- Annyiban akarod hagyni? - Nem. Csak nyugodj meg, oké?
Albert… Nem, visszajön. Biztosan.
Idén nincs szenteste. Csak magunk vagyunk.
Pazarlás lenne két öregnek kivágni egy fát.
Ne már, anya!
Nem, köszönjük. Most már mennünk kell.
- Hív a kötelesség. - MI? Szenteste van.
Van, aki dolgozik ilyenkor.
Csináljatok valamit!
Apu, hozz fagyöngyöt!
Nagyi, csinálj pirogot!
- Dávid! - Márpedig lesz szenteste! Mozgás!
Majdnem megfagytál. Ne mászkálj! Dávid!
Piotrek, várj!
Bíznod kell benne.
Kedves Mikulás és… Mikulás asszony!
Nem hagyhatják itt Albertet.
Ő már elment.
Ki ment el?
A manó.
Nem látod, hogy ez a Mikulás?
Micsoda? Jaj, anyuka! Ő vízvezeték-szerelő.
Csak épp Mikulásnak hívják. Önt pedig… Elnézést, elfelejtettem.
- Mikulásné. - Mikulásné, a vízvezeték-szerelő neje.
Hát persze… Jó nehéz a fa.
Albert!
Nem akarlak itthagyni.
Én sem akarom, hogy elmenj.
De más gyerekek is várják az ajándékokat.
Az ajándék nem olyan fontos.
Integetsz majd nekem?
Hó-hó! Albert!
Te… Te!
Hagyd, Miki!
Albert! Hol voltál?
Á, szóval Albert úr csak eltűnt.
- Tudtam, hogy előkerül. - Olyan csinos!
Én is tudok ilyen fület csinálni. Nézd!
Nos hát… Szeretném ezt mindenkinek megköszönni.
Ezért arra gondoltam…
Nos, talán nem jó ötlet, mert végül is… Nem tudom.
Miki, bökd már ki!
De én…
Nem hittem, hogy ezt fogom mondani, de a feleségem remek sajttortát készít.
- Miki… - Tudom, mit beszélek!
Ezért talán egy nap… mindannyian eljöhetnének…
hozzánk.
- Talán karácsony után. - Örülnénk, ha eljönnének.
- A férjem küld egy szánt. - Igen.
Micsoda? Egy szánt!
Merrefelé laknak?
- Nem messze. - Bukowinában?
Ugyan már!
Laknak, ahol laknak. Miért kérdezed?
- Törődésből. - Ó, drágám!
Írtál levelet a Mikulásnak?
Még novemberben.
Személyesen viszem el az ajándékodat.
Mondd el, hogy tért vissza a varázserőd!
Neked köszönhetem!
Mármint magamnak, de valójában… Úgy értem…
- Azt akarom mondani… - Albert, mennünk kell!
Mennünk kell. Szóval…
- Boldog karácsonyt! - Boldog karácsonyt!
- Köszönjük. - Boldog karácsonyt!
Egy nap mindent elmesélek.
Most megyek. Szia!
- Hó-hó! - Hó-hó!
Ho-hó…
Gyertek már be! Készülődnünk kell.
Jól van!
Mi az, ők nem maradnak?
Nem… Menniük kell.
Majd én elviszem őket.
Nem, a friss levegő jót tesz nekik.
Friss levegő… Mi van, ha újra eltévednek?
Vigyázz a fejedre! Jól van!
Elnézést!
Már elmentek.
Persze hogy elmentek.
Hahó!
- Hania, menjünk! - Rendben.
Gyere hamar, jó?
Szabad? Így utoljára?
Nem! Már elég bajt csináltál.
- De… ez Hania ajándéka lenne. - Nem.
Csináld csak!
Mehetnénk? Kérlek!
És… egyet Dávidnak is.
Annyit tett értem, és én nem adtam neki semmit.
De igen. Nyomás!
Nem. Sokszor kérdeztem, de mindig azt mondta, mindene megvan.
- Korábban kapott ajándékot. - Igen.
- Ajándékot? - Azt írta… Elmondhatom?
A Mikulásnak írt levelében
azt írta, hogy a legnagyobb vágya, hogy láthasson…
egy manót.
Na ugye? Gyerünk!
Jézusom!
Nagyon vicces. Annyire nagyon vicces!
Oké, negyvenhat lépés előre. Egy, kettő, három, négy.
Talán nem kéne odamennünk.
- A szüleid várnak rád. - Gyerünk!
- Mennyi? - Huszonegy.
Huszonkettő, huszonhárom, huszonnégy…
Ez annyira jó!
Huszonhat, huszonhét…
Hania, Dávid! Jó lenne, ha ott lenne az ajándék.
De sajnos nincs. Elfelejtettem elhozni Varsóból.
Tényleg? Apukád nagyon trükkös ám!
- Csak viccelődik. - Micsoda?
Oké, várj! Hol tartunk? Harminc, harmincegy, harminckettő…
Három lucfenyő…
„Fordulás és ugrás.”
Itt kell lennie.
Már megnéztem. Semmi. Menjünk!
Ott van!
„Drága Haniámnak.”
Ez a te kézírásod.
A kézírás talán az enyém, de… Igen, az enyém.
De ez hogy lehet…?
Egy cseresznyemagozó.
Igen.
Te vagy a legjobb, a legfantasztikusabb, és szeretlek!
És a Mikulást is szeretem.
Te vagy a világ legjobb,
legcsodálatosabb apukája!
Egy cseresznyemagozó!
Hol vagytok, kis gazfickók?
Jerzy, mit csinálsz?
- Etetem a verebeket. - Teljesen elment az eszed?
Mindent összepiszkítanak!
Hadd csinálják! Szenteste van. Ne legyünk szívtelenek!
Szeretlek!
Én is szeretlek!
Az a lényeg, hogy közel legyél valakihez. Anélkül nincs karácsony.
És ennyi. Semmilyen ajándék sem segít.
Hogy szerezted vissza a varázserődet? Dávid segített?
Én csináltam.
- Az lehetetlen. - Nincs más megoldás.
Azt hittem, valaki majd segít. Folyton ajándékokat adtam. De semmi.
Dávid szeretett, de a varázserő…
Viszont kellett szeretnem őt.
Ezt más nem teszi meg helyetted.
És hogy csináltad?
Csak éreztem.
Eszembe jutott valami. Egy aprócska dolog.
Amikor magam is aprócska voltam.
Szinte már láthatatlan.
Az utolsó gondolatom az volt…
hogy soha többé nem látom Dávidot.
Vagy téged. Vagy Mikulásnét.
Vagy…
Nem tudom, hogy csináltam.
De szeretlek titeket.
- Szeretlek, Erwin! - Én is szeretlek!
Dávid, kedvesem!
Szóval azt írtad a Mikulásnak, hogy küldjön egy manót?
Mert azt akartam, hogy csodát tegyen, és így együtt lehessünk.
Egy ilyen szentestén…
Mármint Varsóban is nagyon szép volt.
És apu mindent megtett.
- Anyu is. - Igen.
De… ha nem vagyunk így együtt,
nincs igazi szenteste.
És szereztem egy új barátot is.
- Egy manóbarátot. - Aki nem más, mint Albert!
Mindenhol jó, de a legjobb otthon.
És az otthon ott van, ahol a szeretteink.
Énekeljünk!
Szóljon hát az énekünk
Mert eljött az ünnepünk
Egy kalács, két kalács Szendereg a paplan alatt
Duzzad, emelkedik
Ennénk a mákot, a cukros mákot Egyenest a tálból
Két kézzel reggelig
A csacsi és az ökör Szép tiszta már
És a fa alatt Jámboran áll
A macska egyet kacsint És az asztal máris
Terítve áll
A fagyöngy, a fagyöngy Nevet már a fejünk felett
Várja a csókokat
Jaj, Jézuska, ki mossa ki Az abroszból a foltokat ?
Lassan véget ér a dal S a karácsony elinal
Elinal
A feliratot fordította: Büki Gabriella