Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Potápanie je to najkrajšie rozptýlenie, aké môžete zažiť.
Mimo vody sa cítim mizerne.
Ako keby vám ukázali nebo
a potom vás prinútili vrátiť sa na Zem.
Nádherný pohľad.
Dobre.
-Kapitán, toto je Jennifer. - Jennifer.
Aké je to tam dole?
Dobre.
Je to úžasné.
Predstav si, že nič nevážiš.
Predstav si, že toto by bolo pod vodou.
Nafúkla by si pľúca a vznášala sa.
Takto by si sa hýbala, plávala v priestore nad svojimi kamarátmi.
Je to krása.
Kapitán, ďalšia otázka.
Fascinuje ma vodný živel.
Na Zemi, kde žijeme, je to zápas proti gravitácii.
Ale keď si pri potápaní dáte dýchací prístroj,
zrazu sa zmeníte na archanjela.
Ste v harmónii s jedným vláknom,
okolo ktorého sa stvorili všetky formy života.
Je to oslobodzujúce.
Seba opisujete ako svedka zmeny.
Kedy ste prvýkrát spozorovali,
že planéta, na ktorej žijeme, sa mení?
Keď sme s kamarátmi začínali,
robili sme to pre seba. Pre potešenie z objavovania.
Pozrite, potápajú sa!
Pripravte sa pri bóji! Falco a Piel, pripravte sa!
Myslel som si, že mojou prácou bolo ukázať, čo je v mori.
Jeho krásy...
aby ľudia spoznali more a zamilovali si ho.
Potom sme videli, že to, čo sme obdivovali,
sa začína rozkladať.
Povedali sme si, že musíme niečo urobiť.
Musíme začať bojovať.
Ochránite len to, čo milujete.
V KOŽI COUSTEAUA
Dobrý večer.
Nepochybujem, že poznáte tvár v pozadí.
Je to kapitán Jacques-Yves Cousteau.
Posledných 25 rokov kapitánove
knihy, filmy a seriály
oslovili milióny ľudí po celom svete,
kde sa s nimi podelil o mimoriadny objav.
O záhadný, neporovnateľne nádherný podmorský svet.
Dámy a páni, prosím privítajte kapitána Jacquesa-Yves Cousteaua.
Kapitán Cousteau, najskôr sa vás chcem opýtať,
ako vysvetlíte túto životnú posadnutosť morom?
Keď som bol chlapec,
fascinoval ma tento tekutý živel,
ktorý dokázal nadnášať veľmi ťažké lode.
Nedokázal som dobre pochopiť, ako je to možné.
To ste sa mohli naučiť v múzeách
a chodením po zemi, čo navyše ste sa dozvedeli potápaním?
Nikdy ste nezažili rozdiel medzi čítaním knihy
- a keď to urobíte sám? - To máte pravdu.
Ak si prečítate knihu o milovaní, nie je to to isté.
ZÁPISKY JACQUESA COUSTEAUA
„Každého bádateľa, ktorého som stretol, hnala zvedavosť.
Cieľavedomá, nenásytná a dokonca radostná potreba vedieť.
Musíme sa presvedčiť na vlastné oči.“
Už od detstva
som mal obrovskú túžbu bádať a ísť ďalej.
V dvadsiatich rokoch som vstúpil do Námornej akadémie.
A vybral som si špecializáciu námorný pilot.
Chodil som do školy pre pilotov a raz v noci som šoféroval.
Mal som ťažkú nehodu.
Pravá ruka mi ochrnula, 12 zlomených kostí.
Bol som v zlom stave.
„Bol som sám v noci na vidieckej ceste, krvácal som
a nikto nechodil.
Boli dve hodiny ráno,
krv neustále tiekla.
Pozrel som sa na oblohu, na hviezdy, myslel som, že zomieram.
Ale práve to sa stalo pre mňa
úžasnou príležitosťou.“
Cousteauovi povedali, že má ísť za mojím dedom, Philippom Tailliezom,
ktorý bol jedným z prvých potápačov v námorníctve,
a Fredericom Dumasom,
ktorý nebol v námorníctve, ale bol slávny harpúnový lovec.
A Talliez a Dumas si mysleli, že môžu Cousteauovi pomôcť
zotaviť sa pomocou plávania.
TOULON, FRANCÚZSKO 1936
My traja sme začali loviť s harpúnami.
Šnorchlovanie už spopularizoval
pred pár rokmi Američan Guy Gilpatric.
Čo mne vtedy pripadalo úžasné bolo,
že človek sa môže ponoriť pod povrch
a doniesť rybu.
Pripadalo mi to ako skutok mytologického poloboha.
Poďme, je načase sa ponoriť, nie?
Hneď ako som mal hlavu pod vodou, bol som v šoku.
Objavili sme všetky divy nad našimi hlavami.
Ocitli sme sa na okraji novej priepasti.
Obrovská a nedotknutá oblasť na bádanie!
HLAS P. TAILLIEZA
Bol to boj všetkých, ktorí chceli vojsť do mora.
Prišli sme do nového sveta s novými vecami...
Svet ako zo sna.
HLAS F. DUMASA
Boli to najvýnimočnejšie dobrodružstvá našich životov.
Spoločné dobrodružstvá s Cousteauom.
S beštiami mora, ktoré sú teraz našimi priateľmi,
ale najskôr sme ich zabíjali.
Keď som sa vynoril, pochopil som,
že od toho dňa venujem všetok svoj voľný čas
podmorskému bádaniu.
Keď sa môj dedo začal potápať s Cousteauom,
mali pre seba celé more,
lebo nikto iný to vtedy nerobil.
Všetci rybári závideli týmto trom chlapom,
ktorí vošli rovno do vody a vyšli s najväčšími rybami.
Začalo to s Philippom Tailliezom a Fredericom Dumasom.
Naše trio vydržalo roky.
Úžasné a krásne stretnutia boli všade.
Na francúzskej riviére boli veľmi slávni.
Miestna tlač ich nazvala „traja potápajúci sa mušketieri“.
Simone, v koľkých rokoch ste stretli Jacquesa?
V sedemnástich.
Ako to prebehlo? Bol ako zjavenie, láska na prvý pohľad?
Áno, na prvý pohľad.
Voňal ako more.
Čo bolo na mladom námorníkovi také príťažlivé?
Nič. Pripadal mi veľmi škaredý.
Ale vtedy mal žltačku.
Ale vedela som, že to bude námorník.
To bolo dôležité? Musel byť námorníkom?
-Áno. - Som šťastný iba na mori.
AUTORKA ŽIVOTOPISU SIMONE COUSTEAUOVEJ
Simone chcela život námorníka na mori.
Jej dvaja dedovia boli admiráli
a všetci v jej rodine boli námorníci.
Vravela: „Nemám krv, v žilách mi koluje slaná voda.“
12. JÚLA 1937
Keď si zobrala Cousteaua, dohodla sa s ním.
„Ja ti dám dve deti, Jean-Michela a Phillipa
a ty mi dáš more.“
Simone začala s nami chodiť na všetky expedície.
Po dvoch rokoch sme sa už vedeli dobre potápať.
Ale mali sme vnútorné nutkanie ísť hlbšie a ďalej.
Je to vždy rovnaké, nutnosť.
Aby sme išli hlbšie, aby sme vydržali dlhšie,
stal som sa vynálezcom z nutnosti.
Myslím si, že ak by sme išli na počiatok civilizácie,
našli by sme dôkazy, že potápanie bolo v mysliach ľudí
od úplného počiatku.
Ľudia verili, že poklad, pravda, leží na dne mora.
Vieme, že Leonardo Da Vinci zanechal mnoho odvážnych skíc.
Sníval o kupolách s uzávermi alebo hadicami, ktoré viedli až na povrch.
Na tú dobu príliš sci-fi.
Odvtedy prišlo veľa zlepšení.
Jedno sme volali potápač „s ťažkou nohou,“
kvôli oloveným podrážkam, ktorými ste kráčali po dne.
Ja som nechcel hadicu, chcel som byť úplne nezávislý.
Cez môjho svokra som stretol inžiniera, Emila Gagnana,
ktorý vyvinul regulátor, ktorý mal poháňať motorové autá.
Jeden som si požičal a namontoval na kyslíkové bomby.
A začal som to testovať v Marne.
TESTOVANIE REGULÁTORA
„Normálne som sa nadýchol v pomalom rytme,
sklonil hlavu a plával plynule do hĺbky deväť metrov.
Necítil som zvýšený tlak.“
POTÁPAČSKÝ VÝSTROJ
„Bolo to nové a sľubné zariadenie,
výsledok rokov úsilia a snov,
v potápaní môže nastať revolúcia.“
AKVALUNG
V Stredomorí, traja námorní dôstojníci
pod velením poručíka Jacquesa Cousteaua
vyvinuli výnimočné potápačské zariadenie,
ktoré im umožní potopiť sa
do hĺbky viac ako 60 metrov bez skafandra.
„Roky sme sa potápali v mori len s okuliarmi.
Náš nový kľúč k ukrytému svetu sľuboval zázraky.
Ale nanešťastie, naša utópia bola odkázaná na zánik.“
V rozmedzí štyroch týždňov,
francúzska obrana bola úplne zničená.
Adolf Hitler si prisvojil Paríž.
Po kapitulácii Francúzska sme s manželkou veľa nespali.
Vždy som mal vo vrecku pištoľ.
Pozrel som sa von, než som vyšiel.
Ale počas tej doby sme stále mali more.
Pre môjho deda a pre Cousteaua
bolo potápanie únikom pred vojnou.
Lebo nad hladinou nič nedávalo zmysel.
„Raz v noci som sa snažil zhodnotiť svoju minulosť a budúcnosť.
Bol som odhodlaný mať kariéru.
A práve počas vojny som si uvedomil, že autonómny potápačský výstroj
by mohlo byť seriózne podnikanie.
Boli tu stovky pozícii pre potápačov v zničenej flotile
a v lodiach potopených torpédami.
Keď skončila vojna, povedal som úradníkom na ministerstve námorníctva
o úplne novom systéme, ktorý sme vyvinuli.“
S kamarátmi Tailliezom a Dumasom
sme vytvorili Skupinu pre podvodný výskum v Toulone
pre námorníctvo.
Bolo to malé jadro ľudí, ktorí boli zapálení pre podvodné bádanie.
Videli sme mnoho mŕtvol,
obzvlášť vo vrakoch lietadiel,
ktoré sme skúmali pre námorníctvo.
To si navždy zapamätám.
Snívali sme o lodi, ktorá by sa úplne špecializovala
na hĺbkové bádanie.
Ale najskôr sme museli zohnať financie.
TOULON, FRANCÚZSKO 1947
Cousteau dostal loď od francúzskeho námorníctva.
Celý tím sa mal ísť potápať.
Cousteau sa snažil financovať novú loď
a chcel dokázať, že dýchací prístroj vydrží viac ako 100 metrovú hĺbku.
To nikto predtým nedokázal.
HLAS P. TAILLIEZA
Boli sme rozpoltení medzi obavami z rizika
a zvedavosťou ísť hlbšie.
Ako keby bola elektrina vo vzduchu.
Zmes nadšenia a strachu s fotiacimi novinármi.
Cousteau chcel presláviť akvalung.
A snažili sa prekonať rekord.
AUTONÓMNE POTÁPAČSKÉ TESTY TOULON
Jacques, chcem sa opýtať, čo je to hĺbkové opojenie?
A ako sa prejavuje?
Môže začať v 50 metroch,
najskôr ako eufória.
Potom postupná strata ovládania reflexov.
A napokon strata pudu sebazáchovy.
A najmä, človek potrebuje silnú hlavu a chladnokrvnosť.
Lebo takmer všetky nehody, ktoré sa stali,
boli kvôli emóciám.
Prvý človek, ktorý išiel dole, Maurice Fargues, zomrel v ten deň.
TRAGICKÁ NEHODA POČAS SKUPINOVÉHO POTÁPANIA
FARGUES ZOMREL, KEĎ SA POKÚŠAL PREKONAŤ HĹBKOVÝ REKORD
„Fargues je prvým z môjho tímu, ktorého som videl zomrieť.
Trápilo ma to mesiace.
Začínam rozmýšľať, či to, čo robím, má zmysel.
Či nežiadam priveľa od týchto mužov,
aby riskovali životy pre hypotetické dobytie.“
Po smrti Faguesa ich už nevolali traja mušketieri.
Dedo vedel, že to musí byť pre neho iné.
SPRÁVA O SMRTI FARGUESA
Povedal: „Jeho smrť nemôže byť márna.
Je na nás, aby sme sa z nej poučili.“
Môj dedo bol tiež jedným z prvých ekológov.
A ako jeden z prvých si uvedomil, aké vzácne sú koralové útesy
a ako rýchlo môžu zmiznúť.
A povedal Cousteauovi, že ich úlohou je ochrániť ich.
Povedal, že otvárajú Pandorinu skrinku.
Ale vtedy mal Cousteau iné plány.
Veliteľ, v roku 1951
ste sa vydali na prvú oceánografickú plavbu s Calypso.
V zime 1951-1952.
Pre nás to bolo dôležité, lebo to bolo naše prvé dobrodružstvo.
Malo to závan neznáma a charakter neskutočného.
Calypso bola vlastne mínolovka
zostrojená v roku 1942 v Amerike.
Získal som ju veľmi lacno,
vďaka grantu, ktorý som dostal od britského občana.
A so mnou prešla v podstate celý svet.
Calypso je osoba, nie loď.
Najskôr sme fungovali z dobročinných príspevkov.
Ocitli sme sa na čele úžasného nástroja
a ozbrojili sme ho dobrovoľníkmi.
Ľuďmi, ktorí nedostávali plat a spojazdnili túto loď.
ČLEN POSÁDKY, POTÁPAČ
Calypso bol začiatok skvelého dobrodružstva.
Šanca skúmať pod morom po celom svete.
POTÁPAČ, KAMERAMAN
Mal som pocit, že vstupujem do Domu svätých.
V potápaní a úžasných ciest.
Museli sme nájsť a urobiť všetko.
A samozrejme sme všetko natáčali.
Prišiel som s posádkou,
ktorú by ste nazvali „neprispôsobivá“.
Odpadlíci.
Pre nich to bolo vyslobodenie zo spoločnosti, ktorú odmietli.
Hovorili sme o nádejach, ktoré v nás loď vyvolala,
o zvláštnych tvoroch, ktoré nám odhalí,
pokladoch, ktoré nám vyloví z hĺbok.
Bola to možnosť, ako zjednodušiť náš život
a zbaviť sa nepotrebného.
Lebo táto potreba úniku by neexistovala,
ak by boli ľudia šťastní na súši.
Denník číslo jeden.
Konečne sme na mori
a užívame si prvý deň plavby s Calypso.
STREDOZEMNÉ MORE
Začali sme s expedíciou,
aby sme preskúmali útesy Červeného mora.
JACQUESOVI SYNOVIA
S bratom sme naskočili na Calypso a do mora.
Bola to rodinná záležitosť,
lebo s mamou a bratom sme hneď išli s otcom.
Tento kočovný pud sme mali hlboko v sebe.
Denník číslo dva.
Odkedy sme odišli, zlé počasie pretrváva.
Prší, je zima
a vlny sú minimálne na sile šesť.
Hádže nás zo strany na stranu celý deň.
Celú noc som sa obával o svoje plavidlo.
Plavili sme sa opäť na sever a našli dobré útočisko.
Poetický a opustený ostrov.
OSTROV ALDABRA
Vybrali sme sa na pobrežie preskúmať ostrov.
Bolo tam len zopár vtákov, ktoré z nás neboli nadšené.
Dva dni budeme mať pokoj...
a oddýchneme si od nervózneho napätia.
A môžeme si urobiť zásoby, keď sme už urobili 20 ponorov.
„Keď sa potopím, mám pocit, že vstupujem bez povolenia.
Pocit, že podvádzate.
Sme suchozemské zvieratá
a nemáme prekročiť prah.
Príroda nás varuje ‚Nevstupovať‘.
Ale vstúpime a ten pocit sa vytratí.“
HLAS ČLENA POSÁDKY
Objavovali sme celý svet.
A nemali sme tušenie, že ho ničíme.
Odpálili sme dynamit, aby sme spočítali ryby na povrchu.
Aby sme videli, koľko ich tam žilo.
Boli sme poriadne neznalí.
Haló, Calypso, volá súš. Počujete ma?
Rozumiem.
Ku koncu leta 1953
sme vyčerpali všetky osobné zdroje, aby sme udržali loď nažive.
Začali sme pochybovať o budúcnosti,
keď prišiel „Santa Claus“
v podobe typického Angličana s malými fúzami a dáždnikom.
Vstúpil na palubu a anglickým prízvukom povedal:
„Chcem vedieť, či ste ochotní
pracovať na výskume ropy.“
Vtedy by sme prijali čokoľvek.
Lebo bez toho
sme nemali ako zachovať Calypso.
Toto je podmorský lov skupiny kapitána Cousteaua
v Perzskom zálive.
Títo muži nehľadajú ružové perly,
ale čierne zlato. Ropu.
Čo ľudia nevedia je,
že Calypso je zodpovedné za obrovské bohatstvo
Abu Dhabi.
KATAR
-V Perzskom zálive. - Presne.
Našli sme ich ropu.
Bol som naivný.
Ale nemal som ani cent.
A vďaka tým peniazom sme kúpili radar, zvukový zdroj
a mohol som robiť nasledujúce produkcie.
Haló, Girault! Počuješ ma?
Haló? Ukáž kameru.
Ukáž tú kameru.
„Jediný odbor, v ktorom viem, že mám talent, je kinematografia.
Je to vrodená choroba.
Cítim sa mizerne, keď nenatáčam.“
20 000 MÍĽ POD MOROM RÉŽIA: STUART PATON, 1916
Keď som mal 12 rokov, videl som prvé podmorské filmy.
Zdali sa mi byť kúzelné.
Ľudia vtedy nemali tušenie, čo sa deje...
POZOR ŽRALOKY!
...pod povrchom.
Bolo to pre mňa zjavenie.
Vtedy som pochopil silu filmu.
Začal som nakrúcať filmy, keď som mal 13.
Vymýšľal som si príbehy o manželstve môjho bratranca.
A s bratom sme vymýšľali gangsterky.
Počas tých rokov,
všade, kam som išiel, kamera bola mojím zápisníkom.
A keď som vynašiel akvalung,
chcel som priateľom ukázať, čo som videl.
Aby som mohol natáčať pod vodou, musel som vodotesne izolovať kameru.
A tak som musel vynájsť aj to.
Napadlo mi, že toto môže byť
nový druh filmárčiny, ktorý chcem rozšíriť.
A to spustilo, čo prišlo potom.
LOUIS MALLE KAMERAMAN, REŽISÉR
Chodil som na filmovú školu v Paríži
a veliteľ Cousteau chcel stážistu.
Aj napriek žiadnemu talentu v športe
a nenávisti k námorníctvu, lebo otec bol námorník,
som išiel za Cousteauom.
Mali sme novú kameru s novou optikou.
Natáčali sme v úžasných podmorských scenériách
a zažili zaujímavé dobrodružstvá.
Keď sme si to premietli,
uvedomili sme si, že máme úžasné predstavenie.
A v jadre to, o čo sa mnohí snažili dlhý čas.
„Čo keby sme spravili poriadny film?
Akcia!
SVET TICHA 1956
Svet ticha bolo veľké úsilie.
Navrhol som kreslený scenár,
úplne falošný scenár...
pre štúdio, aby som dostal peniaze.
Film ich nič nestál.
Vôbec nič!
Ale pre skromného námorníka, ako som ja, bol veľmi drahý.
Veliteľ Cousteau je mnoho vecí, námorník, vedec, vynálezca.
Ale musím jasne povedať,
že je to filmár.
A mnoho režisérov mu môže závidieť jeho zmysel pre film.
Akcia!
„Rozzúrilo ma,
keď moje filmy nazvali dokumentárnymi.
Znamená to lekcia od človeka, čo vie viac ako vy.
Naše filmy nie sú dokumentárne.
Sú to skutočné dobrodružné filmy.“
Mostík volá strojovňu!
Niečo spomalilo motor!
Narazili sme do veľryby.
Je vážne ranená, neprežije to.
Zrýchlili sme, aby sme ju zbavili trápenia.
„Sníval som o tom, že som John Ford alebo John Huston oceánu.“
Akcia!
„Aby som ľuďom ukázal krásu.“
ASTRONAUTI MORA! SVET TICHA
A hlavnú cenu získava...
Svet ticha!
Vyhrali sme Zlatú palmu v Cannes.
A potom Oscara za najlepší dokument.
Vždy si budem pamätať
premietanie na festivale v Cannes.
- Prišiel aj Picasso, pamätáte sa? -Áno.
A bol úplne očarený, lebo pre neho
to bol objav farieb v mori.
Odhalenie sveta,
ktorý predtým ostal pre ľudí ukrytý a neznámy.
Dal som Picassovi
kúsok čierneho koralu, asi takýto.
A povedal mu, že leštením prstami
bude svetlejší a krajší.
Keď zomrel,
jeho žena mi napísala:
„Picasso zomrel a pri tom leštil koral, ktorý ste mu dali.“
Svet ticha ho dojal.
Pre neho bol koral kúskom sveta, ktorý nepoznal.
Fantastické.
„Chvíľka požehnania,
vkĺznem do hlbín a uvedomujem si život v harmónii
s úplne iným prostredím, ako je svet nado mnou.
Plávam bez námahy
ako ryby, ktoré stretávam.
Som nečakaný hosť,
očarený touto nádherou.
Týmto tichom.
Touto harmóniou.“
LONDÝN 1962
Včera večer mal v Londýne prednášku muž,
ktorý vydláždil cestu dobe, keď budú ľudia žiť pod hladinou.
Veliteľ, je vývoj oceánskeho dna
pre vás dobrodružstvo alebo má praktické využitie?
Nemyslím, že to môžeme nazvať dobrodružstvom.
Je to postup dôkladne naplánovaných
a pripravených krokov.
Sťahujeme sa do mora hlbšie a na dlhšie.
Je to úplne nový koncept potápania,
trvalé obývanie morského dna.
Som fanúšik vesmírneho bádania.
A myslím, že aj my podnikáme dôležitý krok, do mora.
Naši dvaja „oceánauti“ budú týždeň žiť
v ponorenom dome, v hĺbke 10 metrov.
Počas týždňa ich budeme pozorovať bez prestávky.
Aký to bude mať dopad na ich telá a psychiku?
DOM NA DNE MORA 1962
Boli sme pokusné králiky.
OCEÁNAUT, POTÁPAČ
Doktori nás sledovali nepretržite.
Krvné testy, snímky mozgu, srdcové testy.
Pamätám si, že jeden námorník mi povedal:
„Falco, chcem ťa varovať,
robil som rovnaký pokus s potkanmi
a potkany umreli.“
Ale ja som chcel slúžiť budúcnosti a veliteľovi Cousteauovi.
Sme na siedmom dni.
Je čas na ich moment pravdy.
Falco a Wesley sú opäť s nami.
Falco mi povedal: „Fyzicky som sa nezmenil,
ale predsa nie sme úplne rovnakí.“
Jeho slová ma znepokojili.
Koniec koncov, delfíny, tulene, veľryby
boli kedysi zemské cicavce.
A v nedávnom štádiu ich vývoja sa vrátili do mora.
Možno sme svedkami vývoja nového človeka,
„vodného človeka“.
Aby mohol žiť v tomto čudnom svete, človek zajtrajška sa musí prispôsobiť.
Hovorili ste o umelých žiabrach. Čo to presne znamená?
Homo Aquaticus.
Homo Aquaticus?
V nadchádzajúcich rokoch založíme obydlia,
kde budú ľudia žiť úplne pod vodou.
Je to svetlá budúcnosť pre potápanie,
lebo eliminuje všetky väzby k povrchu.
Aby sme sa dozvedeli pravdu o človeku,
musíme sa na neho pozrieť mimo pracovného života.
Veliteľ Cousteau, viníte sa za nejaký zlý skutok?
Neviem.
Mám plno chýb.
Som zlý manžel a otec.
Zanedbávam priateľov,
svoju ženu.
Je to nevyhnutný následok rozhodnutia v mladom veku
zasvätiť svoj život uspokojeniu zvedavosti,
ktorá sa nedá nikdy uspokojiť.
Ale je to vždy z nedbanlivosti, keď urobím niečo zle.
Nie je to zámerne.
Začínam objavovať veci, ktoré som nikdy nevidel.
Bavím sa.
HLAS AUTORKY SUSAN SCHLIEFELBIENOVEJ
Cousteau mi veľakrát povedal,
že bádateľ nemá právo byť rodinným človekom.
Nasleduje svoj nos
do budúcnosti a do vesmíru.
A tak to musí byť.
O deti sa nikto nestaral.
Chodili na internátnu školu.
A Simone sa zaujímala viac o život na mori.
Mala iba jednu vášeň,
Calypso.
HLAS SYNA
Veľa ľudí si neuvedomuje, že mama strávila viac času
na lodi ako otec a ja s bratom dokopy.
Nemá rada, keď ju natáčajú,
a preto sa tomu vyhýbala.
Vyhýbala sa kamerám.
Je silným človekom v pozadí.
Ľudia sa jej zverovali a o veľa veciach rozhodovala,
čo veľa ľudí ani nevie.
Nevedia, že existuje.
Úloha ženy na palube je veľmi dôležitá.
Je to náročné
byť jedinou ženou na palube?
Vôbec nie.
-Ako vás volajú? - Pastierka.
Pastierka preto, že držíte stádo mimo priepasti?
Vždy.
Prijali by ste druhú ženu na palube?
-Rozhodne nie. - Prečo?
Lebo sa to nezlučuje so životom, akým žijeme.
Jean-Michel, aké to bolo byť dieťaťom na palube?
Nemôžem to porovnať s ničím, lebo to bolo pre mňa prirodzené.
Pozvali ma tam na prázdniny.
A trvalo mi roky, než som si uvedomil, že to bolo veľmi nezvyčajné.
Musíte byť pripravení sa rôzne obetovať.
Musíte súhlasiť, že budete mať divný rodinný život.
Je potápač...
SYN
Phillipe, čo je najväčšia chyba, akú váš otec urobil?
- Na to je príliš ťažké odpovedať. - Dobre.
Cousteauov vzťah k Phillipovi a Jean-Michelovi je zložitý.
Jean-Michel bol skôr manažér,
robil morskú architektúru.
Phillipe mal povahu bádateľa.
Zvedavú a príťažlivú.
Phillipe bol v tom ako jeho otec.
Bol pilotom, akým túžil byť jeho otec,
ale nemohol kvôli tej nehode.
Pripravení na štart!
A preto bol Jean-Michel pre otca na druhej koľaji,
uprednostňoval Phillipa.
Phillipe bol ako jeho otec.
Stále robil nebezpečné veci, ničoho sa nebál.
Cousteau bol ako kráľ so svojím impériom.
A Phillipe bol následník trónu.
V neustálej temnote,
Phillipe Cousteau zameria svoju podvodnú kameru
na výnimočný experiment.
Oceánauti sa pokúsia opraviť hlavicu na ťažbu ropy
v hĺbke 110 metrov.
Ropné spoločnosti dali Cousteauovi zmluvu
na vedecký výskum.
Využil tie peniaze na financovanie Calypso a jeho expedícii.
Bola to možno nesprávna odbočka v jeho ceste do budúcnosti.
Ale svet v tom čase
nerozumel nebezpečenstvu pre životné prostredie.
Pre Cousteaua to bol prostriedok na dosiahnutie cieľa.
Keď sme ukončili túto kapitolu, urobili sme prácu priekopníkov.
Tak sme to odovzdali priemyslu na využitie.
ROPA ZO SVETA TICHA?
Ale premýšľali sme, či sme urobili správnu vec.
JE POD MOROM ZAKOPANÝ POKLAD?
TÍM POTÁPAČOV POMÁHA ANGLIČANOM A IRÁNCOM
Keď sme ukončili experiment Conshelf 3,
všetci potápači si mysleli, že veliteľ
pôjde do ropného priemyslu.
Ale veliteľ Cousteau povedal:
„Páni, nejdem do tohto priemyslu,
budeme natáčať pre televíziu.“
A to ho zachránilo.
NAŽIVO Z CONSHELFU 3
Cousteauove zábery dali to éteru a bol z toho veľký úspech.
TELEVÍZNY PRODUCENT
Raz som sedel doma a hovorím žene:
„Stavím sa, že by to bol skvelý seriál.
Jacques Cousteau pod vodou po celom svete.
Napadlo mi Sedem morí.“
Išiel som do Monaka za Cousteauom.
Povedal som: „Na hodinu programu o moriach
musíte stráviť veľa času na lodi s 30 člennou posádkou
a investovať stovky miliónov frankov do výbavy.“
Povedal som: „Ja zoženiem peniaze, vy natočte 12 hodín.
Nemôže to byť menej.“
PÔVODNÉ NÁVRHY
Vrátil som sa do New Yorku, aby som predal 12 epizód.
Išiel som do NBC, ani nevedeli, kto je Cousteau.
Kto je to? „Potápač, čo vynašiel akvalung.“
„Nezaujíma nás to.“
Išiel som do ABC a tam bol Tom Moore.
Je to skvelé, ale nemôžem zobrať 12.
Ale povedal: „Som členom Klubu bádateľov
a neviem nájsť bádateľa, ktorý by spravil prednášku.
Vieš presvedčiť Cousteaua?“
Ja na to: „Môžem sa opýtať.“ A on: „Vieš čo?
Ty mi priveď Cousteaua a ja dám ten seriál do éteru.“
A zvyšok je história.
PODMORSKÝ SVET
JACQUESA COUSTEAUA
Akcia!
Začal som robiť na seriáli v roku 1967.
Mal som veľkú strižňu, lebo sme mali veľa záberov.
Žraloky, veľryby
a veci, ktoré som nikdy nevidel.
O žralokovi sa hovorí, že je hrôzostrašná beštia.
Ale nie vždy je to pravda.
Existuje mnoho neškodných druhov,
žralok piesočný, žralok škvrnitý a žralok leopardí.
Ale pre potápača je žraločie uhryznutie, či už náhodné alebo zámerné,
vždy vážne a niekedy smrteľné.
Haló, Raymond.
V akej si hĺbke?
Celovečerné filmy som zanechal,
celovečerné filmy pre televíziu, z jediného dôvodu.
Aj keď je to obeta estetiky,
je to spôsob ako rýchlo osloviť jediným masovým médiom
milióny ľudí.
Rozumiem, Raymond.
Sme v poriadku.
Mal skvelú povahu.
Ale všeobecné publikum nevedelo, kto je Jacques Cousteau.
Naši asistenti ho zapísali ako
„starého pána v červenej čiapke na palube.“
Veľa sme debatovali, ako ho predstavíme.
Je vedec? Výskumník?
Alebo filozof? Vynálezca?
Ale pri záberoch zblízka
vyzeral ako muž pozerajúci na budúcnosť.
Rozhodli sme sa, že je bádateľom.
Lebo jeho motto bolo „il faut aller voir“.
„Presvedčíme sa na vlastné oči.“
New York Times píše, že Podmorský svet Jacquesa Cousteaua
-otvoril oči miliónom. -...vďaka jeho filmom,
ktoré uvádza 100 televíznych staníc
po celom svete...
...nielenže spopularizoval podmorské vedy...
Kapitán Cousteau predstavil ľuďom svet pod morom...
Kapitán Cousteau čelí najzradnejším podmorským svetom...
Zajtra sa kapitán Cousteau vydá
na najväčšiu a najnebezpečnejšiu expedíciu v kariére...
Kapitán Cousteau urobil viac ako ktokoľvek,
aby odhalil záhady oceánu...
Priemerný počet divákov je 26 miliónov.
Osem cien Emmy...
Najpopulárnejší dokumentárny seriál
v histórii vysielania.
Pre televíziu som vyrobil 52 hodinových filmov.
Na začiatku bola zvedavosť.
Nadšenie z krásy.
Potom prišlo obdobie ostražitosti,
lebo sme sa dívali na veci, ktoré skutočne mizli.
A tak môj minulý život obyčajného bádateľa skončil.
Pán predseda, je mi cťou, že ste ma sem pozvali,
aby som hovoril o živle, ktorému som zasvätil život.
O mori.
V súčasnosti sú moria v ohrození.
Svoj život som strávil plavením a plávaním v moriach.
Za 30 rokov som videl koralové útesy zmenené na pustatinu,
bohaté lovné oblasti vyčerpané.
A keď som sa nedávno potápal v Levom zálive,
so znepokojením som zistil, že sme prakticky zničili
pôvodnú faunu kontinentálneho šelfu.
Čelíme skaze oceánov
kvôli znečisteniu a iným faktorom.
Posledné dve storočia
ľudia vôbec nevedeli, že existuje ekologický problém.
Vedelo sa, že more je rozľahlý priestor,
vodná plocha taká veľká, že do nej môžete zahodiť čokoľvek
a bude to jedno.
A to sme aj robili.
UNIVERZITA V MICHIGANE
Minulý rok v Amerike a potom aj v Európe a Japonsku
ľudia začali chápať
a vytvorilo sa hnutie na ochranu prostredia.
Ľudia začali so znečistením a môžu ho aj zastaviť.
Spolu so synom a mojimi priateľmi
sme založili Cousteauovu spoločnosť.
Spolu s tisíckami znepokojených občanov ako ste vy,
sme založili neziskovú organizáciu, aby sme zachránili nielen moria,
ale aj vzácne živé systémy našej vodnatej planéty.
Pripojte sa. Zavolajte 1-800-648-5000 alebo napíšte na túto adresu.
Povedomie u ľudí narastá.
Ale stále ostáva veľa práce.
Takže venujem zvyšok svojich filmových aktivít
snahe presvedčiť ľudí,
že s tým musia niečo urobiť.
Filmom, ktoré nie sú už iba o pekných rybkách,
ale zaoberajú sa osudom ľudstva.
TALIANSKE POBREŽIE 1977
Táto 40 metrová stará mínolovka je Calypso.
Na palube, kapitán Jacques Cousteau a jeho posádka.
Sú v Stredozemí na pár mesiacov, aby natočili
sériu filmov na zviditeľnenie a zamilovanie si „Veľkej modrej“.
A aby si bol každý vedomý nebezpečenstiev, ktoré ju ohrozujú.
Calypso tím bude lokalizovať a analyzovať
najviac znečistené a ohrozené miesta v Stredomorí.
Čo ničí moria sú toxické látky,
ktoré neregulovaný priemysel bezohľadne vypúšťa do mora.
Napríklad, viac ako 600 sudov
obsahujúcich smrteľný olovený tetraetyl
bolo na palube juhoslovanskej nákladnej lodi Cavtat.
Loď bola potopená na juhu Talianska,
päť kilometrov od pobrežia v hĺbke 90 metrov.
Niektoré zo sudov sa už otvorili a vypustia
tento smrteľný jed do Stredozemného mora.
Je to zložitý problém na vyriešenie.
A všetky vlády sa tomu stavajú chrbtom.
ČASOVANÁ BOMBA V HĹBKE 50 SIAH 1978
Sudca Meritati prikázal spoločnosti Saipem, aby začala s vylovením.
Pomáhajú im Calypso potápači, Albert Falsco a Raymond Coll.
Bol som súčasťou rôznych štádií zásahu.
A keď prišli lode, potápači začali pracovať.
Podarilo sa vytiahnuť 97 % olova.
Zvyšok je stratený, lebo niektoré sudy
už boli poškodené.
Kapitán Cousteau, viem, že premýšľate o vyčerpaní svetových zdrojov.
Vidíte to rok čo rok.
A veľa ľudí, ktorí to mali vidieť, to nevideli.
Chcete o tom niečo povedať?
Bol som v procese,
ako to povedať, zisťovania
možností, ako získať energiu z mora.
Tak som sa rozhodol pred mnohými rokmi.
Ale bol som šokovaný
rýchlosťou a nehanebnosťou,
s akou priemyselné záujmy zahodili do koša
všetky environmentálne opatrenia,
ktoré sa namáhavo prijímali.
Cítim sa zodpovedný a vinný, ako všetci, ako by ste mali aj vy,
že vystavujeme bianko šeky
budúcim generáciám.
My to nezaplatíme. Platiť budú oni.
COUSTEAUVA NOVÁ VÝPRAVA NA OCHRANU OCEÁNOV
Jednou z úloh našej Spoločnosti je,
aby sa ľudia dozvedeli pravdu.
S úžasom sa dozvedáme, že sme sa stali najrýchlejšie rastúcou
neziskovkou len za dva roky.
Hovoríte o Cousteauovej spoločnosti v Amerike.
Koľko máte teraz členov?
Stošesťdesiattisíc.
A rastie rýchlo, lebo sme mladá spoločnosť.
Aký je váš cieľ? Koľko členov?
Niekoľko miliónov.
- Koľko? - Niekoľko miliónov.
V Houstone v USA sa zišlo 11 000 ľudí, aby si vypočuli muža,
ktorý je podľa prieskumu celebritou,
s ktorou by sa, okrem prezidenta USA, chcela stretnúť väčšina Američanov.
Ich hrdinom je kapitán Jacques-Yves Cousteau.
Deň angažovanosti má za cieľ prebudiť pocit nádeje,
že naše činy už nebudú zneužívať naše životné systémy.
A podľa slov kapitána Cousteaua to bude záležať na bežných občanoch.
Kapitán, toto je Matt.
Chcem sa opýtať, čo si myslíte
o podmorských civilizáciách v budúcnosti?
Raz som to aj navrhol, ale nemyslím si,
že vyvinieme podmorskú civilizáciu.
Myslím...
že by sme najskôr mali vybudovať dobrú civilizáciu na pevnine.
Keď som začal pracovať s Cousteauom v roku 1972,
už si uvedomil, že nápad kolonizovať moria,
použiť buldozéry na vytvorenie „miest pod morom“,
by sa nemal uskutočniť.
Neľutoval svoje činy.
Bol to jeho spôsob ako sa pohnúť ďalej.
Ale dobre vedel, že morálka verejnosti sa vyvinula.
V roku 1954
som nakrútil celovečerný film Svet ticha.
Bola tam sekvencia,
kde sme videli žraloky drasticky sa kŕmiť
na ranenom mláďati veľryby.
Naši muži sa tak rozzúrili, že ich vytiahli na palubu
a začali ich udierať do hlavy a zabíjať.
Boli to jatky žralokov,
akási dávnoveká pomsta námorníkov,
ktorí po celé generácie nenávideli žraloky.
Nedávno som ten film opäť videl,
lebo som ho premietal v Paríži.
A skrátka som s tým nemohol súhlasiť.
Nemôžem ho už premietať, lebo sme sa všetci zmenili.
Mentalita sa zmenila
a nemohli by sme sa už takto správať k žralokom.
Dvadsať rokov sme s otcom, kapitánom Cousteauom,
pracovali na tom, aby si svet uvedomil
nebezpečenstvá, ktoré ohrozujú našu planétu.
S hrôzou sme sa pozerali
na bezuzdné plytvanie surových materiálov, energie,
rýchle zhoršovanie životného prostredia.
Aby sme deťom zanechali
krajinu, ktorá nie je zhnitá rádioaktívnym odpadom a pesticídmi.
Stredozemné more, ktoré nie je mŕtve.
Myslím si, že máme šťastie.
Veľa cestujeme a vidíme veci, ktoré iní nie.
Je naša povinnosť sa o ne podeliť.
A veľa premýšľať o našej zodpovednosti.
Často o tom s Philippom debatujeme
a Philippe súhlasí s mojou filozofiou na 100 %.
Je to veľké uspokojenie, keď nájdete rovnaké pochopenie
u vášho hlavného spolupracovníka.
- To je skvelé. - Princípom je,
že si nemôžete naplno užiť to, čo robíte, ak sa o to nepodelíte.
To je pravda.
Veliteľ Cousteau, ako vidíte svoju budúcnosť?
Mojou budúcnosťou je rozšírenie pôsobnosti
našej Spoločnosti, ktorú som založil,
aby mohla fungovať bezo mňa.
Môj syn Philippe vedie tím
na prebádanie Arktídy.
Moja žena sa stará o správcovstvo
a morálku na Calypse.
A dúfam, že o dva, tri roky
ma budú môcť úplne nahradiť.
CESTA NA KONIEC SVETA 1975
Piateho decembra.
S Calypso sme sa vydali cez zradný Drakov prieliv,
ktorý leží medzi hrotom Južnej Ameriky
a antarktickým polostrovom.
Ale pri príchode k týmto polárnym vodám sa cítime ako cudzinci.
Ponorili sme sa do mútnych vôd.
Červené riasy nám mávajú, vítajú nás.
Pozdĺž útesu, v hĺbke 30 metrov
objavíme nečakanú záplavu života.
Chcem vypustiť ponorku a preskúmať hlbšie polárne vody.
Falco ju bude riadiť a ja budem natáčať.
Trochu nižšie nájdem otvory v stene.
Tupé, praskajúce zvuky sú výstraha,
že ľadovec je pod nesmiernym vnútorným tlakom.
Obrovský kryštál, topiaci sa mi pred očami.
Sme svedkami miznutia večnosti.
Musím povedať, že nemám rád nebezpečenstvo.
Nie som z tých, ktorí musia zažiť vzrušenie.
Ale aj ty, všetci v rodine
nie sme nejakí odvážlivci.
- Hej. -Áno?
Ale ty lietaš na lietadlách.
Nepáči...
- Neviem. - Nepáči sa vám, keď lieta?
Nie som si istý.
Philippe mal nápad natočiť film v severoafrických krajinách
a ja som súhlasil.
Začal s lietadlom.
A...
to bol koniec.
PHILIPPE COUSTEAU ZOMREL PRI PÁDE LIETADLA
Prečo? Ako?
Philippe bol vynikajúci pilot.
Zle zatvorený poklop na nose lietadla
práve zahubil môjho milovaného syna a s ním aj časť zo mňa.
PHILIPPOVA RODINA
HLAS ALBERTA FALCA
Povedal mi: „Budem pracovať do samého konca.
To je môj trest.“
VŠETKO NAJLEPŠIE, KAPITÁN COUSTEAU
Sme tu pre radosť.
Ale delím sa o túto radosť s vami so slzami v očiach,
lebo tú chýba niekto skvelý, Philippe.
Po Philippovej smrti
sa Jacquesov fyzický vzhľad úplne zmenil.
Zostarol o desať rokov.
Hrbil sa, jeho pokožka bola žltkastá.
A ako plynul čas,
stal sa pesimistickejším ohľadom životného prostredia.
STREDOZEMIE: KOLÍSKA ALEBO RAKVA 1979
V roku 1977 sa Cousteau a potápači z Calypsa vrátili do Veyronu.
Iba za tri desaťročia sa morské dno stalo púšťou.
Pochmúrne ako povrch nejakej pustej planéty.
V tejto ponorenej pustatine sa zdalo, že teplota vody stúpa.
Pálila nám ruky napriek rukaviciam.
Pálilo nás v očiach.
Slzy stekajúce po tvárach nám zahmlili videnie.
Tá bolesť sa nedá vydržať.
Vstúpili sme do zóny smrti,
oblasti, kde žiadny živý tvor dlho neprežije.
ABC RUŠÍ COUSTEAUOV SERIÁL
HLAS BRADA MATSENA
ABC ho zrušila, lebo začínal byť príliš temný.
COUSTEAUVOV SERIÁL SKONČIL
Nechceli, aby zastrašoval divákov
týmito deprimujúcimi príbehmi.
Bol dôraznejší, snažil sa ľudí skôr presviedčať,
ako im len ukazovať.
Myslím, že v tom období sa stal cynikom.
Aké sú podľa vás vaše najväčšie úspechy
a najväčšie chyby?
Nie je možné na to odpovedať,
lebo ma nezaujíma analýza seba.
Prečo nie?
Nezaujímam sa o seba.
Zaujímam sa o svet mimo mňa.
Svet vo mne pre mňa nič neznamená.
HLAS SUSAN SCHIEFELBEINOVEJ
Stále myslím na deň, ktorý sme strávili spolu.
Pracovali sme na našej knihe a on za mnou priletel do Paríža.
Ľudia v lietadle sa postavili v uličke do radu,
kým čakali na jeho podpis.
Povedal: „Trávim celé dni na stretnutiach,
robím filmy, výskum a jediné, čo chcú
je kus papiera s menom Jacques Cousteau.
A to si uchovajú.“
Bol čoraz viac nazlostený.
HLAS JOCELYNE DE PASSOVEJ
Povedal mi: „Rečním po celom svete.
Snažím sa zanechať čistú planétu našim deťom.
Ale nikto nechce počúvať.
Každopádne, už je neskoro.
Kazíme planétu každý deň čoraz viac.“
Bol si istý, že je už neskoro.
Myslím, že keď sme sa spoznali, obaja sme potrebovali nový život.
Ale v mojej aj jeho mysli...
HLAS MANŽELKY
...to nebolo spojené s ničím romantickým.
Mala som 31 rokov, bola som potápačka.
Takže vtedy to bolo len o potápaní.
Zorganizovali sme, čo sme vtedy nazývali
Deň angažovanosti v Houstone.
Išiel som sa potápať s klubom a ona tam bola.
Pomyslel som si, aké zaujímavé dievča.
Vtedy mala skvelú kariéru
v Air France, bola vedúca diplomatických ciest pre francúzsku vládu.
Myslím, že vtedy Jacques najviac chcel
miesto s rodinou.
Mal rodinu aj predtým, ale kvôli životu, aký sme viedli,
nebol nikdy dve minúty na jednom mieste.
Jeho žena bola na lodi.
Deti v internátnej škole.
A on cestoval všade, takže žiadna rodina nebola,
čo my voláme „foyer“.
Miesto, kde sa rodina pravidelne stretáva.
Domov.
Potreboval ho.
HLAS KAMERAMANA J. RENOIRA
Vedeli sme trochu o jeho vzťahu s Francine.
A Cousteau s ňou mal dve deti.
Ale nikdy sme o nich nehovorili.
Ale každý to vedel.
A myslím, že aj Simone.
„Keď sme naposledy spolu večerali, vedel som, že jej nie je dobre.
Ale netušil som, čo jej bolo.
Doktor jej musel sľúbiť, že mi to nepovie,
aby to nerušilo moju prácu.“
HLAS YVESA PACCALETA
Na sklonku jej života, keď sa rakovina rozšírila,
chcela ísť na posledný výlet s Calypso,
na ktorý mohla.
Každý jej vravel: „Madam, to nesmiete.
Ledva stojíte.
Spadnete a dolámete sa.“
A rečou námorníka odpovedala:
„Neserte ma! Robím si, čo chcem.“
A potom odišla na poslednú misiu.
NEKROLÓG - SIMONE COUSTEAUOVÁ, 72 POTÁPAČKA, MANŽELKA JACQUESA
DENNÍK SIMONE COUSTEAOVEJ
Calypso mi dala všetko.
Žiadny muž na svete by mi nevedel ponúknuť to, čo táto loď.
Táto loď je môj raj.
Je zázrak prejsť sa po palube.
Dýchať jej farbu.
Cítiť jej vibrácie.
Jej dušu, jediný dôvod, prečo som nažive.
HLAS SYNA
Najväčšou tragédiou pre mňa bola smrť mojej mamy.
Hnevám sa na seba, že som nevidel, čo pred nami skrývala.
Nemalo by sa to zveličovať. Na konci som mal výčitky svedomia.
Mal som sa lepšie postarať o rodinu hneď na začiatku.
JACQUES A FRANCINE S ICH DEŤMI
Jacques nikdy nikomu nevysvetlil náš súkromný život.
Ale bál sa, že ak sa mu niečo stane,
nikto nás neochráni.
Preto sme sa zobrali tak skoro
po smrti jeho prvej ženy.
POL ROKA PO SMRTI SIMONE
HLAS SUSAN SCHIEFELBEINOVEJ
Keď si Jacques zobral Francine,
Francúzi neboli šokovaní, bolo im to jedno.
Záležalo im len na tom, čo Cousteau dokáže.
Francine začala písať komentáre pre jeho filmy.
A pomohla mu viesť Cousteauovu spoločnosť.
On povedal, že ich deti mu dali nový začiatok.
Videla som morské ježovky.
- Tie jedovaté. - Dobre...
Videla si druhy...
nie dieru, ale piesočnú horu?
-Áno, čo je to? - Je to zviera, čo tam žije.
To sme videli v tvojom filme.
Hej.
Povedal, že aj keď vie, že je na konci života,
ešte neskončil.
Antarktída je v toto ráno
stredobodom vášnivých medzinárodných debát.
Mal by tento majestátny kontinent navždy ostať nedotknutý pod ľadom?
Alebo by sme tam vo svete
ubúdajúcich zdrojov mali začať ťažiť ropu a vzácne nerasty?
Povedali ste, že prežitie Antarktídy
a prežitie ľudstva sú prepojené.
Je to len poplašná správa? Vysvetlite to.
Dnešné vedy
oveľa lepšie chápu
úlohu antarktického systému vo vývoji našej klímy
po celom svete.
Kombinácia industrializácie a vyrubovania lesov
zvýšila obsah oxidu uhličitého v atmosfére
a spustila nebezpečné otepľovanie našej planéty.
FRANCÚZSKY PREZIDENT JACQUES CHIRAC
Antarktída, ktorá obsahuje 90 % ľadu na svete,
riadi klímu dokonca aj v Amerike
alebo Európe na severnej pologuli.
Ak sa dotkneme Antarktídy priemyslom,
výbuchmi a podobne,
nevieme, čo sa môže stať.
Možno spôsobíme hladomor v Afrike
alebo obdobia sucha v Spojených štátoch.
Lebo teraz už chápeme, že naša planéta
je jeden termodynamický stroj, ktorý funguje vďaka
zdroju tepla zo slnka a zdroju chladu z Antarktídy.
Nesmieme sa ho dotknúť.
Akú budúcnosť dokážeme zabezpečiť pre budúce generácie?
Budúce generácie pre čistú a neznečistenú Zem.
Každá generácia sa musí postaviť na odpor
nezvratnému poškodeniu života na zemi.
Rozhodol som sa začať petíciu,
aby som vyvinul tlak na lídrov v priemysle a politikov.
PETÍCIA ZA PRÁVA BUDÚCICH GENERÁCIÍ
Lebo to neurobia z vlastného popudu.
Musia byť pod tlakom.
Nedávno som mal príležitosť povedať náš príbeh
prezidentovi Spojených štátov
a myslím, že počúval, čo som mu povedal.
Jacques Cousteau si vynútil zmenu politiky voči Antarktíde,
proti akémukoľvek ťaženiu zdrojov.
ZMLUVA O OCHRANE ŽIVOTNÉHO PROSTREDIA ANTARKTÍDY
Dvadsaťšesť krajín súhlasilo, že sa nedotkne Antarktídy
minimálne 50 rokov.
MEDZINÁRODNÁ ZMLUVA S 50-ROČNÝM ZÁKAZOM
ŤAŽBY ROPY A SUROVÍN NA ANTARKTÍDE
Takže sa vám na čas podarilo zastaviť šialenstvo ľudí?
Tak trochu, ale...
-Je to veľké víťazstvo? - Je to obrovské víťazstvo!
Milé dámy a páni,
je mi cťou hovoriť k vám
na najdôležitejšej konferencii
o životnom prostredí, aká sa kedy uskutočnila.
Najväčší summit v histórii konečne začal.
Nazýva sa Summit o Zemi.
Predstavitelia 170 krajín majú náročnú úlohu.
Ako predísť tomu, aby sa zo Zeme stalo neobývateľné miesto.
Medzi tisíckami, ktorí sa zúčastňujú Summitu o Zemi,
jeden muž ovplyvnil názor verejnosti
ešte skôr, než konferencia začala.
Nadšenie a vedecká práca Jacquesa Cousteaua
a jeho dosah na bežných ľudí motivovali aktivistov aj vlády.
Vo veku 80 rokov je zodpovedný
za realizáciu Summitu o Zemi.
Vraví, že cíti optimistický výsledok tejto konferencie,
ale varuje pred pokračujúcimi hrozbami pre životné prostredie.
Neobnoviteľné zdroje sú vyčerpané.
Biodiverzita sa zmenšuje na desivú úroveň.
Dopyt po energii je prehnaný.
A hlavne, topenie ľadovcov
a katastrofické stúpanie hladiny oceánov už začalo.
Ale počúvajte toto, ľudia celého sveta,
začiatok všetkého je v Riu.
Po prvýkrát, ohromná väčšina lídrov
nám sľúbila krásne veci. Všetci.
Teraz ich musíme prinútiť, aby premenili slová na skutky.
Cousteaua rešpektovali po celom svete.
KANADA
Všetci mu verili a cenili si ho.
NEMECKO KUBA
A práve ten rešpekt a dôvera...
RUSKO SENEGAL
...otvorili všetky dvere.
A na summite v Riu, jediný, kto nebol hlavou štátu
na oficiálnej fotke, bol on.
Tu je „Kapitán Planéta“.
Kapitán, cítite optimizmus ohľadom spôsobu, akým národy
pristúpia k tomuto nášmu zdroju?
Často sa ma pýtali túto otázku a často si ju kladiem aj ja.
Keď uvažujem, spájam veci.
Som optimistický, lebo mám veľkú vieru v ľudí
a verím, že jedného dňa sa ľudia vzbúria
a začnú sa starať.
A je úžasné vidieť
všetkých mladých ľudí,
ktorí sú zapálení pre nedávno odhalený svet,
ktorý bol po stáročia ukrytý pod povrchom.
Teraz sa musia oni ujať kormidla.
JACQUES-YVES COUSTEAU ZOMREL 25. JÚNA 1997.
MAL 87 ROKOV.
COUSTEAUOVA SPOLOČNOSŤ POKRAČUJE V JEHO PRÁCI
A PRENÁŠA JEHO ODKAZ DO 21. STOROČIA.
ZMLUVA O ANTARKTÍDE SA BUDE OBNOVOVAŤ V ROKU 2048.
OSUD NAJKREHKEJŠIEHO EKOSYSTÉMU ZEME JE NEISTÝ.
Preklad titulkov: Michal Mojžiš