Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Scufundările sunt cea mai grozavă formă de agrement pe care o poți practica.
Mă simt deplorabil departe de apă.
Este ca și cum ți s-ar fi arătat Raiul,
apoi ai fost trimis înapoi pe Pământ.
E o priveliște frumoasă.
Bine.
- Dle căpitan, ea este Jennifer. - Jennifer.
Cum este acolo jos?
În regulă.
Este extraordinar.
Imaginați-vă că nu avem greutate.
Imaginați-vă că suntem sub apă.
Doar tragem aer și plutim.
V-ați mișca așa, înotând deasupra tuturor prietenilor voștri micuți.
Este grozav.
Dle căpitan, avem o întrebare aici.
Sunt fascinat de elementul apă.
Lumea în care trăim pe Pământ duce o luptă contra gravitației.
Dar, prin scufundare, cu butelia de oxigen în spate,
te transformi subit într-un arhanghel.
În armonie cu unicul fir
în jurul căruia au fost create toate formele de viață.
Este o eliberare.
Te descrii drept martor al schimbării.
Dar când ai devenit conștient de faptul
că planeta noastră se schimbă?
Când eu și prietenii mei am început,
o făceam pentru noi. Era plăcerea de a descoperi.
Uitați, se scufundă!
Pregătiți baliza! Falco, Piel, pregătiți-vă!
Credeam că sarcina mea era să arăt ce se află în mare,
frumusețile ei...
ca oamenii să cunoască și să iubească marea.
Apoi am început să vedem că lucrurile pe care le admiram
au început să se degradeze.
Am zis că trebuie să facem ceva.
Trebuie să intrăm în luptă.
Pentru că vei proteja doar ce iubești.
POVESTEA LUI JACQUES COUSTEAU
Bună seara!
Fără îndoială, veți recunoaște fața de pe ecranul din spatele meu.
Este căpitanul Jacques-Yves Cousteau.
ODISEEA
În ultimii 25 de ani...
ECHIPEI COUSTEAU
...cărți, filme și seriale
cu căpitanul au ajuns la sute de milioane de oameni din lume,
împărtășind una dintre marile descoperiri ale epocii noastre,
lumea din adâncuri, misterioasă și incomparabil de frumoasă.
Doamnelor și domnilor, aplaudați-l pe căpitanul Jacques-Yves Cousteau.
În primul rând, dle căpitan Cousteau, aș dori să vă întreb
cum explicați această obsesie de-o viață pentru mare?
Pe când eram copil,
eram fascinat de elementul fluid
capabil să susțină navele foarte grele.
Nu înțelegeam foarte bine cum era posibil.
Dar ați fi putut afla asta în muzee
și de la suprafață. Ce perspectivă suplimentară ați obținut din scufundări?
Nu simțiți nicio diferență între a citi o carte
- și experiența personală? - Bine punctat!
Dacă citiți o carte despre amor, nu este la fel.
SCRIERILE LUI JACQUES COUSTEAU
„Fiecare explorator pe care l-am întâlnit a fost mânat de curiozitate.
O nevoie de cunoaștere fermă, avidă, chiar jubilantă.
Trebuie să mergem să vedem cu ochii noștri.”
CU MAMA ȘI CU FRATELE MAI MARE
Din copilărie,
am avut o dorință extraordinară de a căuta și de a înainta.
Așadar, la 20 de ani, m-am înrolat la Academia Navală.
Și am ales specializarea de pilot de avion.
Eram la școala de piloți a Marinei când conduceam noaptea.
Dar am avut un accident foarte grav.
Mâna dreaptă, paralizată, 12 oase rupte,
eram într-o stare gravă.
„Eram singur în noapte, sângerând, pe un drum de țară,
nu venea nimeni.
Era ora două dimineața.
Pierdeam sânge.
Cu fața spre cer, privind stelele, credeam că o să mor.
Dar, surprinzător, asta a devenit pentru mine
o șansă extraordinară.”
CĂPITANUL
NARATOR: THOMAS TAILLIEZ
Lui Cousteau i s-a sugerat să-i vadă pe bunicul meu, Philippe Tailliez,
unul dintre primii scafandri ai Marinei...
...și pe Frederic Dumas...
...care nu era în Marină, era un pescar cu lancea foarte faimos pe atunci.
Tailliez și Dumas erau de părere că pot să-l ajute pe Cousteau
să se recupereze, prin înot.
TOULON, FRANȚA - 1936
Noi trei am început să pescuim cu lancea.
Ceea ce numim snorkeling fusese deja popularizat
datorită unui american, Guy Gilpatric, câțiva ani mai devreme.
Mi s-a părut uimitor atunci
că cineva se scufundă sub suprafața apei
și se întoarce cu un pește.
Părea isprava unui semizeu mitologic.
Haide, cred că e timpul s-o facem, nu?
Am rămas șocat de când am băgat capul sub apă.
Am descoperit toate minunile deasupra capului.
Și ne-am trezit la marginea unei prăpăstii noi.
Un domeniu vast și complet neatins de explorat!
NARATOR: CPT. PHILIPPE TAILLIEZ
Era lupta tuturor celor care voiau să intre în mare.
Am ajuns într-o lume nouă, de lucruri noi...
O lume de vis.
NARATOR: FREDERIC DUMAS
Era cea mai grozavă aventură din viața noastră,
aventurile noastre comune cu ale lui Cousteau.
Cu bestiile mării, care ne sunt prietene acum,
dar pe care le-am omorât la început.
La ieșirea din apă, am înțeles
că, începând cu acea zi, tot timpul meu liber
va fi dedicat explorării subacvatice.
Când bunicul meu și Cousteau au început scufundările libere,
aveau toată marea la dispoziție,
căci nimeni nu mai făcea asta pe atunci.
Toți pescarii erau geloși pe acești trei bărbați
care intrau în apă și ieșeau cu peștii cei mai mari.
A început cu Philippe Tailliez și Frederic Dumas.
Trioul nostru a rezistat mulți ani.
Întâlniri uimitoare și frumoase erau la tot pasul.
Erau faimoși pe Riviera Franceză.
Presa locală îi numea „Cei trei scafandri muschetari”.
Simone, la ce vârstă l-ai întâlnit pe Jacques?
La 17.
EA ESTE FRUMOASĂ
Cum a decurs? A fost revelație, iubire la prima vedere?
La prima vedere!
Mirosea a mare.
Ce ți-a plăcut la tânărul ofițer de marină?
Nimic! Mi s-a părut foarte urât.
Dar doar ce avusese icter.
Oricum, știam că e ofițer de marină.
Era important să fie ofițer de marină?
Da. Doar pe mare sunt fericită.
NARATOARE: JOCELYNE DE PASS
Simone dorea viața unui marinar pe mare.
Cei doi bunici ai săi erau amirali
și toți cei din familie erau marinari.
Zicea că ei, prin vene, nu-i curge sânge, ci apă sărată.
12 IULIE 1937
Când s-a căsătorit cu Cousteau, a făcut o înțelegere cu el.
„Îți ofer doi copii, pe Jean-Michel și pe Philippe,
iar tu îmi oferi marea.”
Simone a început să ne însoțească în toate expedițiile.
Iar după doi ani, știam să ne scufundăm foarte bine.
Dar aveam o dorință interioară de a merge mai adânc, mai departe.
Din același considerent, nevoia.
Pentru a coborî mai adânc, pentru a sta mai mult,
am devenit inventator, de nevoie.
Cred că, dacă ne întoarcem la originile civilizației,
găsim dovezi că scufundările au existat în mințile oamenilor
de la primele urme ale civilizației.
Oamenii visau la comorile... la adevărul ce se află pe fundul mării.
Știm că Leonardo da Vinci a lăsat multe schițe.
A visat la domuri cu capace sau tuburi prin care respira la suprafață.
De domeniul fantasticului la acea vreme.
De atunci, desigur, au existat multe îmbunătățiri.
A existat ceea ce numim scafandru „cu picior greu”,
datorită tălpilor de plumb cu care pășești.
Dar nu voiam tub, voiam să fiu complet independent.
Și prin socrul meu, l-am întâlnit pe inginerul Emile Gagnan,
care a proiectat un regulator destinat alimentării motoarelor auto.
Am împrumutat unul și l-am montat pe butelii.
Și am început testarea în Marne.
TESTARE REGULATOR
„Am inspirat normal, într-un ritm lent,
mi-am aplecat capul și am înotat încet la nouă metri adâncime.
N-am simțit creșterea presiunii apei.”
J. Y. COUSTEAU ȘI ALȚII ECHIPAMENT SCUFUNDARE
„Era un dispozitiv nou și promițător,
rezultatul anilor de lupte și visuri,
scufundatul putea fi revoluționat.”
În Marea Mediterană, trei ofițeri de marină,
sub comanda lt. Jacques Cousteau,
au creat un dispozitiv de scufundare uimitor,
ce le permite să coboare
la peste 60 de metri fără costum.
„Ani la rândul ne-am scufundat cu ochelari.
Noua cheie spre lumea ascunsă promitea minuni.
Dar, din păcate, Utopia noastră era destinată pieirii.”
În patru săptămâni,
apărarea franceză a fost complet distrusă.
Iar Adolf Hitler a pus stăpânire pe Paris.
După capitularea Franței, eu și soția mea nu prea am dormit.
Aveam mereu o armă în buzunar,
mă uitam pe fereastră înainte să ies.
Dar în tot acest timp, încă aveam marea.
Pentru bunicul meu și pentru Cousteau,
scufundările erau o evadare din război.
Căci, deasupra apei, nimic nu avea sens.
„Într-o noapte, am încercat să-mi evaluez trecutul și viitorul.
Eram hotărât să am o carieră.
Și, în timpul războiului, am realizat că acest costum autonom de scufundări
ar putea fi ceva foarte serios.
Existau sute de slujbe pentru scafandri în flota scufundată,
și în navele lovite de torpile pe mare.
La sfârșitul războiului, le-am zis oficialilor din Ministerul Marinei
despre noul sistem pe care l-am dezvoltat.”
Eu și camarazii mei Tailliez și Duma
am înființat în Toulon Grupul de Cercetare Subacvatică,
pentru Marina Franceză.
Un grup mic de oameni pasionați de explorarea subacvatică.
Am văzut multe cadavre,
în special în epavele avioanelor
pe care le-am inspectat pentru Marină.
Îmi voi aminti mereu.
Am visat la o barcă specializată complet
în explorarea adâncurilor mării.
Dar primul pas era să găsim fonduri pentru asta.
TOULON, FRANȚA - 1947
Cousteau a luat o barcă de la Marina Franceză.
Și toată echipa trebuia să se scufunde.
Cousteau încerca să finanțeze un nou vas
și voia să demonstreze că Aqualung putea ajunge la peste 100 m adâncime.
Ceva nemaiîntâlnit.
NARATOR: CPT. PHILIPPE TAILLIEZ
Eram prinși între îngrijorarea față de risc,
și curiozitatea de a coborî mai adânc.
Parcă era electricitate în aer,
un amestec de entuziasm și de teamă, toți jurnaliștii făcând fotografii.
Cousteau îi va aduce faima lui Aqualung.
Iar ei vor încerca să bată recordul.
TESTE DE SCUFUNDARE AUTONOMĂ ÎN TOULON
Jacques, aș dori să te întreb, ce este „beția adâncurilor”?
Cum se manifestă?
Poate începe la 50 de metri,
cu o senzație de euforie, la început.
Apoi, treptat, îți pierzi reflexele.
Apoi îți pierzi instinctul de autoconservare.
Înainte de toate, ai nevoie de voință de fier și de stăpânire de sine.
Căci, în majoritatea accidentelor, la bază
au stat emoțiile.
Prima persoană care s-a scufundat, Maurice Fargues, a murit în acea zi.
ACCIDENT TRAGIC ÎN TIMPUL EXPERIMENTELOR DE SCUFUNDARE ÎN GRUP
SECUNDUL FARGUES MOARE BĂTÂND RECORDUL MONDIAL LA ADÂNCIME
SECUNDUL „FARGUE”, COL. VP.8 - 1947
„Fargues e primul din echipă pe care l-am văzut dispărând.
Tragedia m-a obsedat luni bune.
Încep să mă întreb dacă are sens ce fac.
Dacă nu le cer prea mult acestor oameni
să-și riște viața pentru o cucerire ipotetică.”
După moartea lui Fargues, nu au mai existat „Cei trei muschetari”.
Bunicul meu știa că trebuie să facă ceva diferit.
RAPORTUL MORȚII LUI FARGUES
A spus: „Moartea sa nu trebuie să fie în zadar.
Depinde de noi să învățăm din asta și lecțiile pe care le conține.”
Bunicul meu a fost și printre primii ecologiști.
A fost printre primii care a realizat cât de important este reciful...
și cât de repede poate dispărea.
Și i-a spus lui Cousteau că rolul lor este de a-l proteja.
A spus: „Deschidem cutia Pandorei.”
Dar, la momentul respectiv, Cousteau avea alte planuri.
Dle comandant, în 1951
ați făcut prima călătorie oceanografică la bordul navei Calypso.
Da, în iarna dintre 1951 și 1952.
Pentru noi era foarte important, fiindcă era prima noastră aventură.
Avea mireasma necunoscutului, noutatea irealului.
Calypso era, practic, un dragor,
construit în 1942 în America.
Și am luat-o la un preț foarte mic,
grație unei donații de la un cetățean britanic.
Și a mers peste tot în lume cu mine.
Calypso este o persoană, nu o navă.
La început, ne-am desfășurat activitatea prin contribuții caritabile.
Ne-am trezit la cârma unui instrument grozav,
pe care l-am înarmat cu voluntari.
Oameni care au venit fără salarii, ca să facă nava să meargă.
ALBERT FALCO - MEMBRU AL ECHIPAJULUI/ - SCAFANDRU
Calypso a fost începutul unei aventuri grozave.
Șansa de a studia adâncurile mărilor lumii.
YVES OMER - SCAFANDRU/ - CAMERAMAN
Simțeam că intru în Lăcașul Sfinților.
Cu scufundări grozave și, poate, călătorii minunate.
Trebuia să descoperim și să facem tot.
Și, desigur, aveam să filmăm... totul.
M-am îmbarcat cu un echipaj
ce putea fi numit „insuficient pregătit”.
„De ratați.”
Pentru ei, era eliberarea de civilizația pe care au refuzat-o.
Am vorbit de speranțele pe care nava ni le-a sădit în minte,
de ființele ciudate ce vor deveni cunoscute,
de bogățiile aduse din adâncuri.
Era șansa noastră de a ne simplifica viața,
de a scăpa de chestii inutile.
Pentru că nevoia de a evada nu ar exista
dacă oamenii ar fi fericiți pe uscat.
Jurnalul numărul unu.
Suntem, în sfârșit, pe mare,
bucurându-ne de prima zi de navigare pe Calypso.
MAREA MEDITERANĂ
Am început c-o expediție pe scară largă.
MAREA ROȘIE
Explorăm recifele din Marea Roșie.
JEAN-MICHEL ȘI PHILIPPE COUSTEAU FIII LUI JACQUES ȘI A LUI SIMONE
Eu și fratele meu am sărit pe Calypso și am plecat pe mare.
Era o chestiune de familie, fiindcă eu,
mama și fratele meu l-am acompaniat de îndată pe tata.
Și acest instinct de nomad ne-a fost adânc înrădăcinat.
Jurnalul numărul doi.
De când am plecat, am avut parte doar de vreme rea.
Plouă, este frig,
și furtuna are o forță de minim șase.
Suntem aruncați dintr-o parte în alta, 24 de ore pe zi.
Și am petrecut o noapte teribilă, temându-mă pentru vasul meu.
Am navigat din nou spre nord și am găsit un refugiu foarte bun.
O insulă pustie, fermecătoare.
INSULA ALDABRA
Am mers pe țărm, am explorat insula.
Nu erau decât câteva păsări singuratice, furioase pe sosirea noastră.
Timp de două zile, vom fi calmi...
și ne vom reveni după oboseala și tensiunea nervoasă.
Și putem face un bilanț, acum că am făcut 20 de scufundări.
„Simt că intru pe o proprietate privată, atunci când mă scufund.
Sentimentul că înșeli.
Suntem animale de uscat
și nu ar trebui să trecem pragul.
Natura ne avertizează să nu mergem.
Dar noi o facem, și sentimentul de încălcare a proprietății dispare.”
NARATOR: BRUNO CAPELLO
Întreaga lume era descoperită.
Iar noi nu știam că o distrugem.
Când puneam dinamită să numărăm peștii la suprafață,
să vedem câți trăiau dedesubt.
La acea vreme, nu știam așa de multe.
Alo, Calypso! Calypso, de pe uscat. Mă recepționezi? Terminat.
Recepționat.
Până la sfârșitul verii din 1953,
folosiserăm toate resursele personale pentru a menține în viață această barcă.
Și începeam să ne temem un pic de viitor,
când a sosit „Moș Crăciun”,
sub forma unui englez cu mustăcioară și o umbrelă extraordinară.
S-a urcat la bordul Calypso și a spus, cu puternic accent englezesc:
„Aș dori să știu dacă sunteți dispuși
să faceți cercetare în domeniul petrolier.”
În acel moment, am fi acceptat orice.
Căci, fără asta,
nu am fi reușit să susținem Calypso.
Asta e o vânătoare subacvatică a grupului cpt. Cousteau...
GOLFUL PERSIC
...în Golful Persic.
Acești oameni nu caută perle roze,
ci aur negru. Petrol.
Oamenii nu știu că
de marile bogății ale orașului Abu Dhabi
e responsabilă Calypso.
GOLFUL PERSIC
- În Golful Persic. - Da.
Noi le-am găsit petrolul.
Cred că am fost naiv.
Dar n-aveam un sfanț.
Și banii ne permiteau să cumpărăm un radar, un sonar,
iar mie mi-a adus banii pentru producțiile ce au urmat.
Alo, Girault! Mă auzi?
Alo? Arată camera!
Arată camera!
„Singurul domeniu unde știu că sunt talentat este cinematografia.
Este o boală din naștere.
Mă simt deplorabil dacă nu filmez.”
20.000 DE LEGHE SUB MĂRI REGIZAT DE STUART PATON - 1916
Când aveam vreo 12 ani, am văzut primele filme subacvatice.
Și mi s-au părut uimitoare.
Oamenii de atunci habar nu aveau ce se petrecea...
„UITE! RECHINI!”
...sub suprafața apei.
A fost o revelație pentru mine.
Atunci am înțeles forța, puterea imaginilor.
Am început să fac filme la 13 ani.
Am început să inventez povestioare despre mariajul vărului meu.
Și, împreună cu fratele meu, ne-am imaginat o poveste cu gangsteri.
De-a lungul acelor ani,
oriunde mergeam, carnețelul meu cu notițe era o cameră.
Iar după ce am inventat Aqualung,
voiam să le arăt și prietenilor ceea ce vedeam eu.
Dar, ca să fotografiez sub apă, trebuia să pun camera într-o carcasă.
A trebuit să inventez și asta.
Am avut revelația că ar putea fi
o nouă modalitate cinematografică pe care mi-ar plăcea s-o dezvolt.
De aici a pornit totul.
LOUIS MALLE - CAMERAMAN/ - COREGIZOR
Am mers la o școală de film din Paris...
iar cdt. Cousteau a solicitat un stagiar.
Deși nu eram deloc înzestrat la sport,
și uram din principiu Marina, tatăl meu fiind marinar...
am mers să-l întâlnesc pe dl Cousteau.
Aveam o cameră nouă, cu un sistem optic nou.
Și am filmat niște peisaje subacvatice splendide,
am avut niște aventuri foarte interesante.
Când ne-am întors și l-am proiectat,
ne-am dat seama că era un spectacol complet, nemaipomenit.
Și, în esență, ce alții au încercat să facă de foarte mult timp.
Și ne-am gândit să facem un film important.
LUMEA TĂCERII
Acțiune!
LUMEA TĂCERII - 1956
Lumea Tăcerii era o responsabilitate uriașă.
Am propus un storyboard...
unul complet fals...
...Columbiei, pentru a face rost de bani.
Iar filmul nu i-a costat nimic.
Absolut nimic!
Dar pentru un ofițer de marină modest ca mine, era foarte scump.
NARATOR: LOUIS MALLE
Cdt. Cousteau este multe lucruri, marinar, om de știință, inventator.
Dar trebuie specificat foarte clar,
este și regizor.
Și mulți regizori pe care-i cunosc i-ar invidia simțul cinematografic.
Acțiune!
„Mă enervează la culme
când îmi numesc filmele documentare.
Înseamnă o prelegere de la cineva cu mai multe cunoștințe.”
„Filmele noastre nu sunt documentare.
Sunt adevărate filme de aventură.”
Punte, camera motoarelor!
Ceva a oprit motorul din babord!
Am intrat într-o balenă.
Rănile sunt atât de adânci, nu poate supraviețui.
Ne-am grăbit să scăpăm balena de chin.
„Am visat să fiu un John Ford sau un John Huston al oceanului.”
Acțiune!
„Pentru a oferi frumusețe semenilor.”
COSMONAUȚII DIN MARE! LUMEA TĂCERII
Premiul Palme d'Or este acordat...
filmului Lumea Tăcerii!
Am câștigat Palme d'Or la Cannes.
Apoi Oscarul pentru cel mai bun documentar.
Îmi voi aminti mereu
ecranizarea la Festivalul de Film de la Cannes.
- A venit Picasso. Vă amintiți? - Da.
Și a ieșit foarte uimit. Pentru că atunci
a descoperit culorile de sub apă.
Revelația lumii
care rămăsese secretă și necunoscută oamenilor înainte.
I-am dat lui Picasso
o bucată de coral negru, cam atât de mare.
Și i-am explicat că, prin șlefuirea cu degetul,
devenea mai strălucitor și mai frumos.
Iar când a murit,
soția sa mi-a scris și mi-a spus:
„Picasso a murit șlefuind bucata de coral pe care i-ai dat-o.”
Lumea Tăcerii l-a impresionat.
Iar pentru el, acea bucată de coral era o bucată de lume necunoscută.
Extraordinar!
„Un moment de grație,
plonjez în adâncuri, conștient de trăirea în armonie
cu un mediu extrem de diferit de lumea de deasupra.
Înot aproape fără efort,
ca peștii întâlniți.
Sunt un oaspete neașteptat,
fascinat de această splendoare.
De această liniște.
De această armonie.”
LONDRA - 1962
Aseară, în Londra, s-a ținut o prelegere
ce pregătea terenul pentru o perioadă când oamenii vor trăi în permanență sub apă.
Dle comandant, dezvoltarea fundului oceanic
este o aventură pentru dvs. sau are și aplicații practice?
Nu cred că o putem numi „aventură”.
Este o succesiune de etape plănuite în detaliu.
Ne mutăm sub apă, mai adânc și pentru mai mult timp.
Este un concept complet nou de scufundare,
ocuparea permanentă a fundului oceanic.
Sunt un fan al explorării spațiale.
Și cred că și noi conducem o întreprindere importantă în mare.
Cei doi „oceanouți” vor sta o săptămână
într-o casă scufundată, la o adâncime de zece metri.
În această săptămână, îi vom observa fără întrerupere.
Care vor fi efectele asupra corpului și psihicului lor?
CASA DE PE FUNDUL MĂRII - 1962
Suntem niște cobai.
CLAUDE WESLY - OCEANOUT/ - SCAFANDRU
E monitorizat de medici non-stop.
Analize de sânge, monitorizare cerebrală, teste cardiace.
NARATOR: ALBERT FALCO
Îmi amintesc că un marinar mi-a zis:
„Falco, aș vrea să te previn, am făcut același experiment pe șobolani...
iar șobolanii au murit.”
Dar trebuia să servesc viitorul și pe comandantul Cousteau.
Suntem în cea de-a șaptea zi.
Este timpul pentru momentul adevărului.
Falco și Wesly au revenit printre noi.
Falco mi-a zis că fizic nu s-au schimbat,
dar că nu mai sunt la fel.
Cuvintele sale m-au tulburat.
La urma urmei, delfinii, focile, balenele,
au fost cândva mamifere terestre.
ȘTIINȚA
Și, într-o etapă recentă a evoluției, s-au întors în mare.
Poate eram martorii nașterii unui alt om...
a „omului acvatic”.
Pentru a trăi în această lume stranie, omul viitorului va trebui să se adapteze.
Ați vorbit de branhii artificiale. Ce înseamnă asta mai exact?
„Homo Aquaticus!”
„Homo Aquaticus?”
În următorii ani, vom întemeia colonii
unde oamenii vor trăi în totalitate sub apă.
Așadar, acesta este un viitor luminos pentru scufundări.
Pentru că va elimina toate legăturile cu suprafața.
Cdt. Cousteau, pentru a ști adevărul despre cineva,
trebuie să ne uităm și în afara vieții profesionale.
Cdt. Cousteau, aveți vreo faptă rea pentru care vă învinovățiți?
Nu știu.
Sunt plin de defecte.
Sunt un soț și un tată rău.
Îmi neglijez prietenii,
soția.
Este consecința inevitabilă a alegerii făcute la început,
să mă dedic satisfacerii acestei curiozități,
ce nu va fi niciodată satisfăcută.
Dar faptele rele le fac mereu din neglijență.
Nu intenționat.
Încep să descopăr lucruri pe care nu le-am văzut până acum.
Mă distrez.
NARATOARE: SUSAN SCHIEFELBEIN
Cousteau mi-a zis de multe ori
că un explorator nu are dreptul de a fi familist.
Pleacă, urmându-și simțirile,
către viitor și univers.
Și așa trebuie să fie.
NARATOARE: JOCELYNE DE PASS
Copiii nu au fost îngrijiți.
Au fost trimiși la internate.
Iar Simone era mai interesată de o viață pe mare.
Avea o singură pasiune,
Calypso.
NARATOR: JEAN-MICHEL COUSTEAU
Ceea ce nu realizează mulți este că mama a petrecut mai mult timp
pe vas decât tata, fratele meu și cu mine împreună.
Nu-i place să fie filmată,
de aceea a tot evitat asta.
Stă departe de camere.
Ea este persoana puternică din spatele scenei.
Oamenii au încredere în ea, ea ia multe decizii,
mulți oameni nici nu știu.
Nici nu știu că ea există.
Rolul unei femei la bord e foarte important.
Este greu...
să fiți singura pe un vas cu mulți bărbați?
Deloc.
- Cum vă spun? - „Ciobănița!”
„Ciobănița” pentru că ții turma în frâu?
Mereu.
Ați accepta o a doua femeie la bord?
- Nu, în niciun caz. - De ce?
Cred că nu se potrivește cu stilul de viață pe care-l ducem.
Jean-Michel, cum era pe Calypso când erai copil?
Nu pot compara cu nimeni, deoarece era ceva firesc.
Eram invitat acolo pe durata vacanței.
Și mi-a luat mulți ani să-mi dau seama că era ceva foarte neobișnuit.
Trebuie să fii pregătit să faci tot felul de sacrificii.
Trebuie să fii de acord să duci o viață de familie foarte ciudată.
El este scafandru și...
PHILIPPE COUSTEAU - FIU
Philippe, care este cea mai mare gafă făcută de tatăl tău?
- Sincer, este foarte greu de răspuns. - Bine.
NARATOR: YVES PACCALET - ECHIPAJ/ - COAUTOR
Relația lui Cousteau cu Philippe și Jean-Michel este complicată.
Jean-Michel era mai mult un manager,
făcea arhitectură maritimă.
Philippe avea caracterul unui explorator.
Curios și seducător.
Philippe îi semăna tatălui aici.
Era pilotul care visa să devină tatăl său,
dar care nu a putut, din cauza accidentului auto.
Gata de lansare!
De aceea Jean-Michel a fost pe plan secund pentru tatăl său,
în detrimentul lui Philippe.
Philippe era ca tatăl său.
Făcea mereu lucruri periculoase, nu se temea de nimic.
Cousteau era ca un rege cu imperiul său.
Iar Philippe era următorul la tron.
AVENTURA PRECONTINENT - 1966
În întunericul veșnic,
Philippe Cousteau își îndreaptă camera subacvatică
spre un experiment unic.
Oceanouții vor încerca să repare un puț de producere a petrolului,
la 113 metri adâncime.
NARATOARE: SUSAN SCHIEFELBEIN
Companiile petroliere l-au contractat pe Cousteau
pentru cercetare științifică.
Iar el a folosit banii pentru finanțarea Calypso și pentru a continua explorările.
Posibil să fi fost o alegere greșită în drumul său spre viitor.
Dar lumea la acea vreme
nu a înțeles pericolul pentru mediu.
Așadar, pentru Cousteau, era un mijloc pentru un scop.
Odată finalizat acest capitol, am terminat munca de pionierat.
Așa că am predat-o industriei, s-o folosească.
PETROL DIN LUMEA TĂCUTĂ?
Dar ne-am întrebat dacă facem ceea ce trebuie.
COMOARĂ ASCUNSĂ SUB MARE? REZERVĂ CE AȘTEAPTĂ EXPLOATAREA?
SCAFANDRI AQUA-LUNG CONDUȘI DE COUSTEAU AJUTĂ ANGLO-IRANIENII.
NARATOR: YVES OMER
La sfârșitul experimentului Precontinent III,
noi, toți scafandrii, îl vedeam pe comandant intrând
în industria petrolieră.
Dar comandantul Cousteau ne-a zis:
„Domnilor, nu voi intra în industrie...
Noi vom face televiziune.”
Și asta l-a salvat.
„ÎN DIRECT DE PE PRECONTINENT III”
Au transmis în direct filmarea lui Jacques Cousteau, a avut mare succes.
DAVID WOLPER PRODUCĂTOR TV
Într-o zi, eram acasă și-i ziceam soției:
„Pariez că va fi un serial grozav.
Jacques Cousteau scufundându-se, în jurul lumii,
mă gândeam la Cele Șapte Mări.”
Așadar, am zburat la Monaco și am vorbit cu Cousteau.
Am zis: „Pentru o oră de televiziune pe mare,
trebuie să petreci foarte mult timp pe vapor cu vreo 30 de oameni
și să investești sute de milioane de franci în echipament.”
Și a zis: „Am făcut rost de bani, trebuie să faci 12 ore.
Nu pot s-o fac sub 12 ore.”
CARTEA DE PREZENTARE ÎN ORIGINAL
M-am întors la New York să vând cele 12 episoade.
M-am dus la NBC, nici nu știau cine e.
Cine este? „Cel de sub mare, a inventat Aqualung.”
„Nu ne pasă.”
Merg la ABC, la Tom Moore.
TOM MOORE - PREȘEDINTE ABC
Se uită, spune că e grozav, dar că nu poate lua 12 episoade.
Dar zice: „David, știi, sunt membru al Clubului Exploratorilor
și n-am reușit să găsesc un explorator care să vorbească la prelegere.
Îl poți aduce pe Jacques Cousteau?”
Am zis că l-aș putea întreba. Iar el: „Uite cum facem.
Îl aduci pe Jacques Cousteau, și îți difuzez cele 12 episoade.”
Iar restul este istorie.
INCURSIUNE ÎN ADÂNCURI
DE JACQUES COUSTEAU
Acțiune!
Am început să lucrez la serialul lui Cousteau în 1967.
JOHN SOH - EDITOR INCURSIUNE ÎN ADÂNCURI
Și mi s-a dat o cameră de editare uriașă, fiindcă era foarte mult material.
Rechini, balene
și altele pe care nu le mai văzusem.
EPISODUL 1 - RECHINII - 1968
Rechinul e considerat o brută fioroasă.
Dar nu este mereu adevărat.
Există multe specii inofensive:
rechini-de-nisip, rechini-pisică-pătați, rechini-dădacă, rechini-tigru.
Dar, pentru un scafandru, mușcătura de rechin, accidentală sau intenționată,
este mereu gravă și uneori fatală.
Alo, Raymond!
La ce adâncime te afli?
Am abandonat, sau aproape am făcut-o, filmele de lung metraj,
producerea de filme de lung metraj pentru televiziune, dintr-un motiv.
Deși este un sacrificiu estetic,
este un mod de a ajunge, prin singura mass-media adevărată existentă,
la milioane de oameni rapid.
Recepționat, Raymond.
Suntem bine cu toții.
A avut acea imagine publică minunată.
Dar publicul larg de la acea vreme nu știa cine era Jacques Cousteau.
Așa cum asistenții noștri l-au perceput:
„E un bătrân cu fes roșu pe punte.”
Am avut multe discuții despre cum îl vom prezenta.
Este om de știință? Cercetător?
Sau poate filosof? Sau inventator?
Dar în prim planurile sale,
chiar părea un om ce privește spre viitor.
Așadar, am decis că este exploratorul.
Fiindcă mottoul său era „il faut aller voir”.
„Mergem să vedem cu ochii noștri.”
New York Times a spus că Jacques Cousteau - Incursiune în adâncuri
a deschis ochii a milioane.
...prin filmele sale subacvatice, de la alte 100 de rețele de televiziune
din toată lumea...
...n-a popularizat doar știința subacvatică și descoperirile...
Căpitanul Cousteau ne-a introdus în lumea subacvatică...
Cpt. Cousteau provoacă cea mai periculoasă lume marină.
RECHINI
Mâine, cpt. Cousteau va porni spre ceea ce numește...
...expediția carierei...
Cpt. Cousteau poate a făcut cel mai mult ca să dezvăluie misterele oceanelor...
În medie, sunt 26 de milioane de telespectatori.
- Jacques Cousteau... - A câștigat opt Emmy...
Cel mai popular serial documentar...
...din istoria televiziunii.
Am produs 52 de filme de o oră pentru televiziune.
Curiozitatea a dat startul.
Entuziasmul despre frumusețe.
Apoi a urmat perioada de alertă,
căci noi căutam lucruri care dispăreau.
Așadar, viața mea anterioară, ca simplu explorator, s-a încheiat.
Dle președinte, sunt extrem de onorat să fiu invitat să vin astăzi aici
pentru a vorbi despre elementul căruia mi-am dedicat viața.
Marea.
Marea care, așa cum bine știți, este în pericol.
Mi-am petrecut viața înotând și navigând pe mări.
În 30 de ani, am văzut recife de corali care acum au dispărut,
zone bogate de pescuit ce au sărăcit.
Iar, recent, la o scufundare în Golful Lion,
m-a tulburat să aflu că practic am distrus
fauna originală a platoului continental.
Ne confruntăm cu distrugerea oceanului
prin poluare și alte cauze.
În ultimele două secole,
oamenii habar nu aveau că există probleme ecologice.
Se înțelegea că marea este o întindere vastă,
o bucată de apă atât de mare, încât puteai arunca orice în ea
fără să conteze.
Și asta am făcut.
UNIVERSITATEA DIN MICHIGAN - MARTIE 1970
Anul trecut, mai întâi în America, apoi în Europa și Japonia,
oamenii au început să înțeleagă
și se crease o mișcare de protecție a mediului.
Oamenii au început poluarea, oamenii o pot opri.
PĂSTRAȚI AMERICA FRUMOASĂ - 1971
Împreună cu fiul și cu prietenii mei
am decis să creăm Societatea Cousteau.
Împreună cu mii de cetățeni îngrijorați, ca tine,
am început o organizație nonprofit pentru a salva nu doar marea,
ci și sistemele vii și de neprețuit ale planetei apelor.
Alăturați-vă acum. Apelați 1-800-648-5000 sau scrieți la adresa asta.
MILIOANE LA ZIUA PĂMÂNTULUI
Crește gradul de conștientizare.
Dar mai sunt foarte multe de făcut.
De aceea, dedic restul activităților mele cinematografice
în încercarea de a convinge oamenii
că pot să facă ceva în legătură cu asta.
Filmele nu mai sunt doar despre peștișori frumoși,
vorbesc și despre soarta omenirii.
COASTA ITALIANĂ - 1977
Acest bătrân dragor englezesc de 40 m lungime este Calypso.
La bord, cpt. Jacques-Yves Cousteau și echipa sa.
Sunt în Mediterană câteva luni pentru a filma
o serie de filme pentru a face cunoscută și iubită „Marea Albastră”.
În special, ca să-i atenționeze pe toți de pericolele ce o pândesc.
Echipa Calypso va încerca localizarea și analiza
celor mai poluate și amenințate locuri din Mediterana.
Marea este distrusă de produsele toxice
eliminate fără să se gândească de industria necontrolată.
De exemplu, peste 600 de butoaie
cu conținut mortal de tetraetil de plumb
erau la bordul unui cargobot iugoslav, Cavtat.
Iar vasul a fost lovit și scufundat în sudul Italiei,
la 5.500 km de țărm, la o adâncime de 91 m.
Unele dintre butoaie sunt deja deschise și vor elibera
otrava mortală în Marea Mediterană.
Este o problemă dificil de rezolvat.
Și toate guvernele își întorc spatele.
BOMBĂ CU CEAS LA 50 DE NODURI - 1978
Judecătorul Maritati ordonă companiei Saipem să înceapă salvarea,
cu ajutorul scafandrilor de pe Calypso, Albert Falco și Raymond Coll.
Eu, desigur, am fost implicat în diverse stadii ale operațiunii.
Și odată ce navele au ajuns, scafandrii au început munca.
A fost recuperată aproximativ 97% din încărcătură.
Restul s-a pierdut, fiindcă unele butoaie
fuseseră deja deteriorate.
Cpt. Cousteau, știu că sunteți de părere că resursele lumii sunt epuizate.
Ați fost martor la asta an după an.
Mulți care ar fi trebuit s-o facă n-au făcut-o.
Aveți ceva de spus în legătură cu asta?
Am fost deja implicat
în, cum să spun, scanarea
posibilităților de extracție a energiei din mare.
A fost o decizie luată cu mulți ani în urmă.
Dar ce m-a șocat
a fost viteza și nerușinarea
cu care interesele industriale au aruncat la coș
toate măsurile de protejare a mediului
care au fost luate cu multă trudă.
Mă simt responsabil, mă simt vinovat, ca și restul, cum ar trebui și dv.,
că semnăm cecuri în alb
pentru generațiile viitoare.
Nu noi vom plăti. Ei vor plăti.
NOUA MISIUNE A LUI COUSTEAU DE A PROTEJA OCEANELE
Una dintre sarcinile Societății Cousteau
este că vrem ca adevărul să ajungă la oameni.
JURNAL CALYPSO SUNTEM 80.000
Și suntem uimiți să aflăm că am devenit organizația nonprofit
cu cea mai rapidă creștere în doar doi ani.
Acum vorbiți despre Societatea Cousteau în SUA.
Câți membri are în acest moment?
O sută șaizeci de mii.
Și crește rapid, fiindcă suntem o societate tânără.
Care e scopul dvs., ca număr de membri?
Câteva milioane.
- Câți? - Câteva milioane.
În Houston, SUA, 11.000 de oameni s-au adunat să-l asculte pe omul
care, conform unui studiu recent, este celebritatea
pe care, alături de președinte, mulți americani vor s-o cunoască.
Eroul lor este cpt. Jacques-Yves Cousteau.
COUSTEAU - ZIUA IMPLICĂRII
Ziua Implicării vrea să trezească sentimentul de speranță
că acțiunile noastre nu vor mai abuza de sistemele noastre de viață.
Iar după spusele cpt. Cousteau, asta va depinde de cetățenii obișnuiți.
Dle căpitan, el e Matt.
Aș vrea să vă întreb ce părere aveți
despre civilizațiile subacvatice din viitor?
Trebuie să recunosc că am propus asta cândva,
dar nu cred că vom dezvolta o civilizație subacvatică.
Cred...
că trebuie, în primul rând, să construim o civilizație bună pe uscat.
NARATOR: YVES PACCALET
Când am început să lucrez alături de Cousteau în 1972,
deja realizase că ideea de a coloniza apele,
folosind buldozere pentru a construi „orașe subacvatice”,
nu trebuia pusă în practică.
Nu și-a regretat acțiunile.
Era felul său de a continua.
Dar știa foarte bine că moralitatea publicului a evoluat.
În 1954,
am filmat un documentar numit Lumea Tăcerii.
Și acolo era o secvență
unde vedeam rechini înfruptându-se frenetic
dintr-un pui de balenă rănit.
LUMEA TĂCERII - 1956
Echipajul s-a înfuriat atât de tare, încât i-au adus la bordul navei
și au început să-i lovească în cap, ca să-i omoare.
Acești rechini au fost măcelăriți,
un fel de răzbunare veche a marinarilor,
care urau rechinii de generații întregi.
Bine. Recent, am revăzut filmul
fiindcă am fost rugat să-l proiectez din nou în Paris.
Și pur și simplu... N-am putut fi de acord.
Nu pot să-l mai proiectez fiindcă ne-am schimbat toți.
S-a schimbat mentalitatea,
iar astăzi nu am fi procedat la fel cu rechinul.
Timp de 20 de ani, eu și tata, cpt. Cousteau,
am încercat să facem cunoscute în lume
pericolele ce ne amenință planeta.
De câte ori urmărim, cu consternare,
risipa neînfrânată a materiilor prime, a energiei,
deteriorarea rapidă a mediului.
Să le putem lăsa copiilor
un sol care nu este distrus de deșeuri radioactive, de pesticide.
O Mediterană ce nu e o mare moartă.
Cred că suntem norocoși.
Călătorim mult și vedem lucruri pe care alții nu le văd.
Este datoria noastră să împărtășim aceste lucruri cu ei.
Și să ne gândim mult la responsabilitatea noastră.
Eu și Philippe discutăm adesea despre asta
...iar Philippe este complet de acord cu această filosofie.
Este o satisfacție imensă să fii înțeles pe deplin
de colaboratorul principal. Știi?
- E grozav. - Filosofia de bază
este că nu te bucuri suficient de ce faci dacă nu împărtășești.
Așa este.
Dle comandant Cousteau, cum vă vedeți viitorul?
Viitorul meu acum este să extind rețeaua
organizației pe care am creat-o,
ca să poată lucra fără mine.
Îl am pe fiul meu Philippe care conduce echipa
ce va explora calota glaciară arctică.
Soția mea, după cum știți, se ocupă de administrația
și de moralul vasului Calypso.
Și sper ca în doi, trei ani,
să mă consider în totalitate dispensabil.
CĂLĂTORIE LA CAPĂTUL LUMII - 1975
Cinci decembrie.
Angajez vasul Calypso în Strâmtoarea Drake,
care se află între extremitatea Americii de Sud
și Peninsula Antarctica.
Dar la apropierea de aceste ape polare, ne simțim ciudat.
NARATOR: PHILIPPE COUSTEAU
Ne scufundăm într-o apă tulbure.
Algele roșii ne fac un semn de bun venit.
De-a lungul falezei, la 30 de metri adâncime,
descoperim o neașteptată abundență de viață.
Sunt nerăbdător să scufund mini submarinul pentru a explora apele polare adânci.
Falco îl va pilota, iar eu voi filma.
Puțin mai jos, se întrevede o gaură în perete.
Sunete monotone, trosnituri, sunt avertismente
că aisbergul este sub o presiune internă imensă.
Este un cristal enorm ce se topește sub ochii mei.
Suntem martorii dispariției unei eternități.
Trebuie să vă spun că urăsc pericolul.
Nu sunt unul dintre aceia care trebuie să simtă fiorul.
Dar și tu, noi, toți cei din familie
nu suntem deloc aventurieri.
- Da. - Da?
Dar tu pilotezi avioane.
Nu vă place...
- Nu știu. - Nu vă place asta?
Nu sunt sigur.
Philippe a avut ideea de a face un film în țările din Africa de Nord,
și eu am acceptat.
Și a început cu avionul său.
Și...
Asta a fost.
PHILIPPE COUSTEAU, FIUL EXPLORATORULUI MĂRII, MORT ÎN ACCIDENT AVIATIC
De ce? Cum?
Philippe era un pilot grozav.
O trapă încuiată prost din botul avionului
l-a zdrobit pe fiul meu iubit și o parte din mine odată cu el.
PHILIPPE, JAN ȘI FIICA ALEXANDRA COUSTEAU
NARATOR: ALBERT FALCO
Mi-a zis: „Acum voi lucra până la final.”
„Asta este pedeapsa mea.”
LA MULTI ANI, CĂPITANE COUSTEAU
Ne-am adunat aici cu bucurie.
Și împărtășesc această bucurie cu voi, cu lacrimi în ochi,
din cauza marelui absent din seara asta... Philippe.
După decesul lui Philippe,
aspectul fizic al lui Jacques s-a schimbat radical.
A îmbătrânit zece ani.
Se cocoșase, fața îi era palidă.
Și, odată cu trecerea timpului,
a devenit din ce în ce mai pesimist în legătură cu mediul.
MEDITERANA: LEAGĂN SAU COȘCIUG? - 1979
În 1977, Cousteau și scafandrii de pe Calypso s-au întors la Veyron.
În doar 30 de ani, fundul mării a devenit deșert.
Dezolant ca suprafața unei planete nefertile.
În această pustietate subacvatică, temperatura apei pare să crească,
arzându-ne mâinile prin mănuși.
Ochii ne ardeau.
Lacrimile ne curgeau pe fețe, încețoșându-ne vederea.
Durerea este de nesuportat.
Am pătruns într-o zonă a morții,
o regiune unde nicio vietate nu poate supraviețui mult timp.
ABC RENUNȚĂ LA EMISIUNILE LUI COUSTEAU
NARATOR: BRAD MATSEN AUTOR „THE SEA KING”
ABC a renunțat la el căci devenea prea întunecat.
EMISIUNILE LUI COUSTEAU SE ÎNCHEIE
EMISIUNILE LUI COUSTEAU SE DUC PREA DEPARTE
Nu voiau să terorizeze publicul
cu poveștile astea deprimante.
Era mai strident, încercând să convingă oamenii,
nu doar arătându-le.
Și cred că a devenit un pic cinic în acel moment al vieții sale.
Îmi puteți spune care credeți că sunt cele mai mari realizări
și cea mai grozavă perioadă?
Este... Mi-e imposibil să răspund la asta,
fiindcă nu sunt interesat să mă analizez pe mine.
De ce nu?
Odată și pentru totdeauna, nu sunt interesat de mine!
Pe mine mă interesează lumea din exterior.
Lumea din interior nu înseamnă nimic pentru mine.
NARATOARE: SUSAN SCHEFELBEIN
Mă tot gândesc la ziua petrecută împreună.
Lucram la cartea noastră și a zburat la Paris ca să ne întâlnim.
Oamenii din avion au format o coadă pe culoar
cât așteptau autograful său.
Iar el a zis: „Am petrecut fiecare zi, zile întregi, să merg la întâlniri,
să fac filme, cercetări, iar ei nu vor decât
o bucată de hârtie cu numele Jacques Cousteau.
Și asta vor păstra.”
A devenit din ce în ce mai supărat de asta.
NARATOARE: JOCELYNE DE PASS
Mi-a zis: „Vorbesc în toată lumea.
În încercarea de a lăsa o planetă curată pentru copiii noștri.
Dar nimeni nu vrea să asculte.
Oricum, este prea târziu.
Stricăm planeta în fiecare zi, din ce în ce mai mult.”
Era sigur că era deja prea târziu.
Cred că, atunci când ne-am întâlnit, amândoi aveam nevoie de o viață nouă.
Dar în mințile noastre...
NARATOARE: FRANCINE COUSTEAU
...nu avea nicio legătură romantică.
Eu aveam 31, eram scafandru.
Așadar, la acea vreme, era doar despre scufundări.
ZIUA IMPLICĂRII 12 FEBRUARIE 1977
Am organizat, ce am numit la acea vreme,
Ziua Implicării, în Houston.
Eu am făcut scufundări cu un club, iar ea era acolo.
Și am considerat-o o fată interesantă.
Pe atunci, avea o carieră strălucită
la Air France, se ocupa de călătoriile diplomatice ale guvernului francez.
Cred că, la acea vreme, Jacques își dorea nespus
să aibă un loc al său cu familia.
Nu că înainte nu avusese o familie, dar din cauza vieții pe care a dus-o,
nu stătea mult în același loc.
Soția sa era pe vas.
Iar copiii, la internate.
Iar el călătorea peste tot, nu exista o familie,
ceea ce noi în Franța numim „foyer”.
Este un loc unde familia se adună în mod regulat.
Acasă.
Avea nevoie de așa ceva.
NARATOR: JACQUES RENOIR CAMERAMAN
Știam câte ceva despre relația sa cu Francine.
Iar Cousteau, în acest timp, a avut doi copii cu ea.
Dar nu am vorbit niciodată despre ei.
Dar toată lumea știa.
Cred că și Simone știa.
„Ultima dată când am luat cina împreună, știam că nu îi e bine.
Dar habar nu aveam ce a pățit.
L-a pus pe medic să jure că nu-mi va spune,
ca să nu-mi deranjeze munca.”
NARATOR: YVES PACCALET
La sfârșitul vieții, cu cancerul generalizat,
voia ultima călătorie cu Calypso
pe care putea s-o facă.
Și toți i-au zis: „Doamnă, nu trebuie să faceți asta.
De abia stați în picioare.
Veți cădea, vă veți rupe în milioane de bucăți.”
A răspuns, cu limbaj de marinar:
„Nu vă puneți cu mine! Fac ce vreau.”
Apoi a plecat în ultima misiune.
NECROLOG - SIMONE COUSTEAU, 72 SCAFANDRU, SOȚIA LUI JACQUES
JURNALUL LUI SIMONE CITIT DE JOCELYNE DE PASS
Calypso mi-a oferit totul.
Niciun bărbat din lume nu mi-ar fi putut oferi ce mi-a oferit acest vas.
Această barcă este paradisul meu.
Și este o minune să trec cu mâna peste coca ei.
Să-i respir vopseaua.
Să-i simt vibrațiile.
Sufletul ei este singurul motiv pentru care sunt în viață.
NARATOR: JEAN-MICHEL COUSTEAU
Pentru mine, cea mai mare tragedie a fost moartea mamei.
Și sunt foarte supărat pe mine că nu mi-am dat seama ce ascundea.
Nu ar trebui să fie exagerat. La final, am simțit o urmă de remușcare.
Ar fi trebuit să am grijă mai mult de familie, la început.
JACQUES ȘI FRANCINE CU COPII DIANE ȘI PIERRE-YVES
Jacques nu a dat explicații nimănui pentru viața noastră privată.
Dar era îngrijorat că, dacă i s-ar întâmpla ceva,
nu am fi protejați.
De aceea ne-am căsătorit atât de repede
după moartea primei soții.
28 IUNIE 1991 ȘASE LUNI DUPĂ DECESUL LUI SIMONE
NARATOARE: SUSAN SCHIEFELBEIN
Nunta lui Francine cu Jacques
nu cred că i-a uimit pe francezi, nici că le-a păsat.
Pentru ei contau realizările lui Cousteau.
Francine a început să scrie narațiunea pentru filmele sale.
COMENTARIU DE FRANCINE COUSTEAU
Și să-l ajute la conducerea Societății Cousteau.
Iar el a zis că acești copii ai lor i-au dat un nou început.
Am văzut arici-de-mare care înțeapă.
- Cei veninoși. - Bine, spune-mi...
Ai văzut speciile de...
nu o gaură, un munte de nisip?
- Da. Le-am văzut. Ce este? - Un animal care trăiește acolo.
Da, asta am văzut în filmul tău.
Da.
Și a zis că, chiar dacă știa că este la sfârșitul vieții,
nu era încă terminat.
Antarctica, sigur, e regiunea îndepărtată din centrul
unei dezbateri internaționale aprinse din această dimineață.
Ar trebui ca acest continent măreț să rămână pe vecie neatins
sub gheață?
Sau, într-o lume cu resurse în scădere,
ar trebui să se folosească petrolul și mineralele prețioase?
ASTĂZI
Ați spus că supraviețuirea Antarcticii
și a omenirii sunt interconectate.
Este alarmant sau explicați cum este posibil?
Da, știința de acum
înțelege mult mai bine
rolul sistemului Antarctic în formarea propriilor climate
din întreaga lume.
Combinația dintre industrializare și defrișare
a dus la creșterea dioxidului de carbon în atmosferă...
CLUBUL NAȚIONAL DE PRESĂ
...declanșând o încălzire periculoasă a planetei noastre.
COUSTEAU CU PREȘEDINTELE FRANCEZ JACQUES CHIRAC
Antarctica, masa această de gheață, 90% din gheața din lume,
guvernează climatul chiar și în SUA sau Europa, în emisfera nordică.
PUTERNIC
Dacă ne atingem industrial de Antarctica,
cu explozibil și restul,
nu știm ce s-ar putea întâmpla.
Și putem provoca foamete în Africa,
chiar și secetă în Statele Unite.
Fiindcă acum înțelegem că globul nostru
este o mașinărie termodinamică care funcționează pur și simplu
cu o sursă de căldură de la soare și una de frig, Antarctica.
Și nu trebuie să o atingem.
Ce viitor vom asigura viitoarelor generații?
Viitoarele generații au dreptul la un Pământ curat și necontaminat.
Fiecare generație trebuie să se opună
daunelor ireversibile asupra vieții pe Pământ.
M-am hotărât să pornesc o petiție,
să pun presiune pe liderii industriei și pe politicieni.
PETIȚIE PENTRU DREPTURILE GENERAȚIILOR VIITOARE
Pentru că nu o vor face din proprie inițiativă.
Trebuie să fie sub presiune.
Acum, recent, am avut șansa de a ne spune povestea
președintelui Statelor Unite
și cred că a fost foarte receptiv la ceea ce i-am spus.
Jacques Cousteau a forțat o schimbare a politicii față de Antarctica,
împotriva exploatării miniere a resurselor de acolo.
PROTOCOL PROTECȚIA MEDIULUI
Douăzeci și șase de țări au agreat să nu atingă Antarctica
cel puțin 50 de ani.
PACTUL INTERNAȚIONAL IMPUNE INTERDICȚIE DE 50 DE ANI
ASUPRA EXPLOATĂRII RESURSELOR ANTARCTICII
Ați reușit, puțin, să opriți nebunia oamenilor?
Puțin, dar...
- E o mare victorie, atunci? - Una uriașă!
Doamnelor și domnilor,
mă simt onorat să vă vorbesc
la cea mai importantă conferință
despre mediu care a fost imaginată vreodată.
Cel mai mare summit din istorie a început în sfârșit.
Summitul Pământului, cum e denumit.
Reprezentanți ai 170 de țări au un ordin foarte înalt,
cum să prevină ca Pământul să devină un loc de nelocuit.
Printre miile de participanți de la Summitul Pământului,
unul poate pretinde că a modelat opinia publică
înainte de începutul conferinței.
Înflăcărarea lui Jacques Cousteau, bursa sa
și accesul la oamenii obișnuiți
au motivat grupurile de presiune și guvernele.
La 80 de ani, are un mare merit
în înființarea Summitului Pământului.
Zice că e optimist în privința rezultatului acestei conferințe,
dar a semnalat amenințări continue asupra mediului la nivel global.
Resursele neregenerabile sunt epuizate.
Biodiversitatea se micșorează la nivele alarmante.
Este o cerere irațională de energie.
Și, mai presus de toate, topirea ghețarilor și calotei polare,
creșterea catastrofală a nivelului oceanelor a început deja.
Dar ascultați, toți oamenii din lume,
începutul tuturor lucrurilor este în Rio.
Pentru prima dată, imensa majoritate a liderilor
a promis lucruri frumoase. Cu toții.
Acum trebuie să-i forțăm să transforme aceste cuvinte în fapte.
NARATOR: FRANCOIS SARANO
Cousteau era respectat oriunde.
Toți aveau încredere în el. Toți îl apreciau.
GERMANIA
Și acel respect și acea încredere...
RUSIA
...au deschis toate ușile.
Iar la Summitul de la Rio, singurul care nu era șef de stat
în poza oficială este el.
„Căpitanul Planetă”, iată-l!
Dle cpt., sunteți optimist cu privire la modul în care țările
se vor ocupa de această resursă a noastră?
Am fost întrebat adesea, chiar și eu îmi pun această întrebare.
Când mă gândesc, pun lucrurile cap la cap,
sunt optimist căci am mare încredere în oameni
și cred că, într-o zi, oamenii se vor revolta
și le va păsa.
Și e uimitor să vezi
toți acești tineri și copii
pasionați de lumea recent descoperită...
care a fost ascunsă în adâncuri de secole.
Depinde de ei să preia cârma.
JACQUES-YVES COUSTEAU A MURIT PE 25 IUNIE 1997.
AVEA 87 DE ANI.
SOCIETATEA COUSTEAU CONTINUĂ ACTIVITATEA LUI JACQUES-YVES COUSTEAU
ȘI ÎI DUCE MAI DEPARTE MOȘTENIREA ÎN SECOLUL AL XXI-LEA.
TRATATUL ANTARCTIC SE VA REÎNNOI ÎN 2048.
E ÎN JOC SOARTA CELUI MAI FRAGIL ECOSISTEM DE PE PĂMÂNT.
Subtitrarea: Camelia Pavlov