Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Potápění je největší vzrušení, jaké můžete zažít.
Když nejsem ve vodě, jsem nešťastný.
Je to asi, jako by vám ukázali ráj,
a pak vás poslali zpátky na Zem.
To je nádherný pohled.
Dobrá.
- Kapitáne, tady je Jennifer. - Jennifer.
Jaké je to tam dole?
Dobře.
Je to fantastické.
Představ si, že nic nevážíš.
Představ si, že teď jsme pod vodou.
Jen se nadechneš a pluješ kolem.
Pohybuješ se takhle, plaveš v prostoru nad svými přáteli.
Je to nádhera.
Kapitáne, máme tu dotaz.
Vodní živel mě fascinuje.
Náš život na Zemi, to je boj proti gravitaci.
Ale při potápění, když si dáte na záda akvalung,
najednou se proměníte v archanděla.
V harmonii s tím jediným pramenem,
kolem kterého byly stvořeny všechny formy života.
Je to osvobozující.
Říkáte o sobě, že jste svědkem změny.
Kdy jste si poprvé všiml,
že se naše planeta mění?
Když jsme s přáteli začínali,
dělali jsme to pro sebe. Pro potěšení z objevování.
Dívejte, potápí se!
Zastavte u bójky! Falco, Pieli, připravte se!
Myslel jsem, že má práce je ukázat, co je v moři,
tu nádheru...
Aby to lidé poznali a zamilovali si moře.
Pak jsme si začali všímat, že to, co jsme obdivovali,
se začíná rozpadat.
Řekli jsme, že musíme něco udělat.
Musíme se pustit do boje.
Protože to, co milujete, budete chránit.
POD HLADINOU S COUSTEAUEM
Dobrý večer.
Obličej na obrazovce za mnou určitě poznáte.
Je to kapitán Jacques-Yves Cousteau.
COUSTEAUOVA
Za 25 let oslovily...
ODYSEA
...jeho knihy, filmy a seriály
stovky milionů lidí na celém světě.
Dělil se s nimi o jeden z největších objevů naší doby,
tajemný a nesrovnatelně nádherný podmořský svět.
Dámy a pánové, kapitán Jacques-Yves Cousteau.
Kapitáne Cousteau, nejprve bych se rád zeptal,
jak si vysvětlujete celoživotní zaujetí mořem?
Když jsem byl malý chlapec,
fascinoval mě tento tekutý živel,
který dokázal nadnášet velmi těžké lodě.
Nedokázal jsem dobře chápat, jak to funguje.
Ale to jste mohl zjistit v muzeích
a chozením po souši, co mimořádného jste získal potápěním?
Nikdy jste nezažil rozdíl mezi čtením knihy
- a vlastní zkušeností? - Dobrý postřeh.
Když si čtete o milování, není to to samé.
ČTE VINCENT CASSEL
„Všechny badatele, které jsem poznal, poháněla zvědavost.
Umíněná, nenasytná, dokonce radostná potřeba vědět.
Musíme jít a vidět to na vlastní oči.“
Odmalička
jsem měl ohromnou potřebu zkoumat a jít do hloubky.
Ve 20 jsem nastoupil do Námořní akademie.
Jako specializaci jsem si vybral: pilot letadla.
Když jsem byl v pilotní škole na akademii, řídil jsem v noci auto.
Pak jsem měl nehodu. Dost ošklivou nehodu.
Měl jsem ochrnutou pravou roku, zlomených 12 kostí,
bylo to zlé.
„Byl jsem sám, krvácel jsem, v noci na venkovské cestě,
a nikdo nepřicházel.
Byly dvě hodiny ráno.
Krvácel jsem.
Otočil jsem se k nebi, ke hvězdám, a myslel jsem, že tam umřu.
Kupodivu se z toho pro mě stala
nádherná příležitost.“
ČTE THOMAS TAILLIEZ
Cousteaua poslali za mým dědou, Philippem Tailliezem,
který se u námořnictva věnoval freedivingu,
a za Fredericem Dumasem,
který nebyl u námořnictva, ale byl velmi známý ve spearfishingu.
Tailliez a Dumas doufali, že Cousteauovi pomohou
prostřednictvím plavání.
TOULON, FRANCIE 1936
My tři jsme začali dělat spearfishing.
Šnorchlování už tehdy zpopularizoval
Američan Guy Gilpatric, jen o pár let dříve.
Mně se tehdy zdálo úžasné,
že se člověk ponoří pod hladinu
a vynoří se s rybou.
Vypadalo to jako čin mytologického poloboha.
Tak jo, je čas jít dolů, co?
Jakmile jsem měl hlavu pod vodou, byl to šok.
Objevili jsme všechny zázraky nad hlavou.
A nyní jsme stáli na hraně nové propasti.
Obrovská a zcela nedotčená sféra pro zkoumání!
HOVOŘÍ KPT. PHILIPPE TAILLIEZ
Bojovali s tím všichni lidé, kteří chtěli vstoupit do moře.
Vešli jsme do nového světa nových věcí...
Snového světa.
HOVOŘÍ FREDERIC DUMAS
To, co jsme zažívali s Cousteauem,
bylo nejúžasnější dobrodružství našeho života.
Se všemi zvířaty v moři, která jsou dnes našimi přáteli,
ale na začátku jsme je zabíjeli.
Hned po vynoření jsem věděl,
že od toho dne budu veškerý volný čas
věnovat podvodním průzkumům.
Když děda a Cousteau začali provozovat freediving,
měli celé moře jen pro sebe,
protože nikdo jiný to v té době nedělal.
Všichni rybáři žárlili na tyto tři chlápky,
kteří šli rovnou pod vodu a vynořili se s největšími úlovky.
Začalo to s Philippem Tailliezem a Fredericem Dumasem.
Naše trio vydrželo roky.
Úžasná a nádherná setkání byla všude.
Na Francouzské riviéře byli celkem známí.
Místní tisk jim říkal „Tři mušketýři potápění“.
Simone, v kolika letech jste potkala Jacquese?
V 17.
Jak to šlo? Bylo to zjevení, láska na první pohled?
Na první pohled!
Voněl jako moře.
Co bylo lákavé na mladém námořním důstojníkovi?
Nic! Podle mého byl dost ošklivý.
Ale zrovna měl žloutenku.
Stejně jsem věděla, že to bude námořník.
To bylo důležité? Musel to být námořník?
- Ano. - Jsem šťastný jen na moři.
HOVOŘÍ AUTORKA ŽIVOTOPISU SIMONE COUSTEAUOVÉ
Simone chtěla žít jako námořník na moři.
Oba její dědové byli admirálové
a všichni v rodině byli námořníci.
Říkala: „Já nemám krev. Mám v žilách slanou vodu.“
12. ČERVENEC 1937
Když se vdala za Cousteaua, uzavřela s ním dohodu.
„Já ti dám dvě děti, Jeana-Michela a Philippa,
a ty mi dáš moře.“
Simone s námi začala jezdit na všechny mé expedice.
Po dvou letech jsme se potápěli hodně dobře.
Měli jsme ale vnitřní nutkání jít dál a hlouběji.
Je to vždycky stejné. Neodolatelné nutkání.
Dostat se hlouběji, zůstat tam déle.
Z nutnosti jsem se stal vynálezcem.
Věřím, že kdybychom šli až k původu civilizace,
našli bychom důkazy, že potápění lidi zajímalo
už od prvních stop civilizace.
Lidé snili, že poklad – pravda, leží na dně moře.
Víme, že Leonardo da Vinci zanechal mnoho hrubých náčrtků.
Snil o báních s víky nebo rourami, kterými se dýchalo na povrch.
To byla v té době velká utopie.
Od té doby došlo k mnoha vylepšením.
Existovalo potápění v „těžkých botách“,
kvůli olověným podrážkám, ve kterých se chodilo po dně.
Já ale nechtěl rouru. Chtěl jsem být nezávislý.
Otec mé ženy mě seznámil s inženýrem Emilem Gagnanem,
který vynalezl regulátor určený k pohonu motorových vozidel.
Jeden jsem si půjčil a namontoval na vzduchové lahve.
A na řece Marne jsem začal testovat.
TESTOVÁNÍ REGULÁTORU
„Dýchal jsem normálně, pomalu,
se skloněnou hlavou jsem plaval do hloubky devíti metrů.
Necítil jsem žádný nárůst tlaku vody.“
J. Y. COUSTEAU ET AL POTÁPĚČSKÁ JEDNOTKA
„Bylo to nové a slibné zařízení,
výsledek roků bojů a snů,
a mohlo způsobit převrat v potápění.“
AKVALUNG
Ve Středozemním moři tři námořní důstojníci,
pod vedením poručíka Jacquese Cousteaua,
vynalezli mimořádný potápěčský přístroj,
který jim umožňuje sestoupit
do více než 60 metrů bez potápěčského obleku.
„Celé roky jsme se na moři potápěli s brýlemi.
Náš nový klíč ke skrytému světu sliboval zázraky.
Ale bohužel byla naše Utopie odsouzena k zániku.“
Během čtyř krátkých týdnů
byla francouzská obrana zcela zničena.
Adolf Hitler prohlásil Paříž za svou.
Poté, co se Francie vzdala, jsme s manželkou téměř nespali.
Vždycky jsem měl v kapse zbraň.
Rozhlížel jsem se, než jsem vyšel ven.
Ale i během této doby jsme měli moře.
Pro mého dědu a pro Cousteaua
bylo potápění únikem od války.
Protože nad mořem nedávalo smysl vůbec nic.
„Jednou v noci jsem hodnotil svou minulost a budoucnost.
Byl jsem odhodlán budovat kariéru.
A během války jsem si uvědomil, že by autonomní potápěčský oblek
mohl být seriózní podnik.
Na potopených flotilách a torpédovaných lodích na moři
bylo pro potápěče hodně práce.
Takže když skončila válka, řekl jsem ministerstvu námořnictva
o tomto novém systému, který jsme vyvinuli.“
S přáteli Tailliezem a Dumasem
jsme v Toulonu vytvořili Podvodní výzkumnou skupinu
pro námořnictvo.
Byla to malá skupina lidí s vášní pro podmořský výzkum.
Viděli jsme hodně mrtvol,
hlavně ve vracích letadel,
která jsme pro námořnictvo kontrolovali.
Na to nikdy nezapomenu.
Snili jsme o člunu, který by se specializoval
na hlubokomořský průzkum.
Nejprve jsme ale museli sehnat peníze.
TOULON, FRANCIE 1947
Cousteau dostal člun od francouzského námořnictva.
Celý tým se měl potápět.
Cousteau se snažil nový člun financovat
a chtěl dokázat, že akvalung se dostane hlouběji než 100 metrů.
Což se nikdy nestalo.
HOVOŘÍ PHILIPPE TAILLIEZ
Zmítali jsme se mezi obavou z rizika
a touhou dostat se hlouběji.
Bylo to jako elektřina ve vzduchu,
směs vzrušení a strachu, a kolem vše fotili novináři.
Cousteau se chystal proslavit akvalung.
Snažili se překonat rekord.
TEST AUTONOMNÍHO POTÁPĚNÍ V TOULONU
Jacquesi, rád bych se zeptal, co je to „opojení dusíkem“?
A jak se projevuje?
Může to začít v 50 metrech.
Nejprve máte pocit euforie,
pak přijde postupná ztráta reflexního ovládání.
A pak ztráta pudu sebezáchovy.
Potřebujete především silnou mysl a chladnokrevnost.
Téměř všechny nehody, ke kterým došlo,
se staly kvůli emocím.
První člověk, který se potopil, Maurice Fargues, ten den zemřel.
TRAGICKÁ NEHODA BĚHEM POTÁPĚČSKÝCH EXPERIMENTŮ
PRVNÍ DŮSTOJNÍK FARGUES ZEMŘEL PŘI PŘEKONÁVÁNÍ HLOUBKOVÉHO REKORDU
„Fargues byl první z týmu, koho jsem viděl zmizet.
Trápilo mě to celé měsíce.
Začal jsem pochybovat, jestli to, co dělám, má smysl.
Jestli není přehnané žádat,
aby tito lidé riskovali životy pro hypotetické vítězství.“
Po smrti Farguese už to nebyli žádní „tři mušketýři“.
Děda jen věděl, že se to pro něho musí změnit.
FARGUESOVA SMRTELNÁ NEHODA
Řekl: „Jeho smrt nesmí být zbytečná.
Je na nás, abychom se z toho poučili.“
Děda byl také jeden z prvních ekologů.
Byl jeden z prvních, kdo pochopil, jak vzácný je útes...
a jak rychle může zmizet.
Řekl Cousteauovi, že jejich úkolem je ho chránit.
Řekl: „Otevíráme Pandořinu skříňku.“
Jenže Cousteau měl v té době jiný program.
To bylo v roce 1951,
když jste podnikl první oceánografickou plavbu s Calypso.
V zimě 1951-1952, ano.
Pro nás to bylo nesmírně důležité, protože to byl náš první podnik.
Takže to mělo vůni neznámého, novosti neskutečna.
Calypso byla určená k lovu min,
postavená v roce 1942 v Americe.
Získal jsem ji levně,
díky grantu Britského občana.
Byla se mnou prakticky všude, po celém světě.
Calypso je osoba, není to jen loď.
ŘÍZENÍ
Zpočátku jsme fungovali s charitativními příspěvky.
Ocitli jsme se v čele úžasného nástroje
a vyzbrojili jsme ho dobrovolníky.
Lidmi, kteří přišli na loď bez nároku na výplatu.
ALBERT FALCO - POSÁDKA/ - POTÁPĚČ
Calypso se pouštěla do úžasného dobrodružství.
Byla to šance na podmořský výzkum po celém světě.
YVES OMER - POTÁPĚČ/ - KAMERAMAN
Jako bych vstupoval do Svatyně všech svatých.
Ve skvělém potápění a možná na skvělých cestách.
Museli jsme všechno objevit.
A samozřejmě natáčet... všechno.
Nalodil jsem se s posádkou,
která by se dala nazvat „narušená“.
„Odpadlíci.“
Pro ně to bylo osvobození od civilizace, kterou odmítali.
Mluvili jsme o nadějích, které loď vzbudila v našich myslích,
o podivných stvořeních, o kterých dá vědět,
o bohatství, které vynese z hlubin.
Byla to příležitost zjednodušit si život,
odhodit to, co je zbytečné.
Protože tato potřeba uniknout by neexistovala,
kdyby byli lidé šťastní na zemi.
Deník číslo jedna.
Konečně jsme na moři,
užíváme si první den plavby na Calypso.
STŘEDOZEMNÍ MOŘE
Zahájili jsme podrobnou expedici...
RUDÉ MOŘE
...na zkoumání útesů v Rudém moři.
JEAN-MICHEL A PHILIPPE COUSTEAU SYNOVÉ JACQUESE A SIMONE
S bratrem jsme skočili na Calypso a do moře.
Byla to rodinná záležitost, protože máma,
bratr i já jsme doprovázeli otce.
Tento nomádský instinkt v nás byl hluboce zakořeněný.
Deník číslo dvě.
Od chvíle, co jsme vypluli, je stále špatné počasí.
Prší, je zima,
vlny jsou nejméně na stupni šest.
Celý den to s námi hází ze strany na stanu.
Mám za sebou hroznou noc, kdy jsem se bál o loď.
Pluli jsme znovu na sever a našli jsme velmi dobrý úkryt.
Romantický a pustý ostrov.
OSTROV ALDABRA
Prozkoumali jsme pobřeží a ostrov.
Bylo tam jen pár ptáků, kteří šíleli z našeho příjezdu.
Dva dny budeme v klidu...
odpočineme si od únavy a nervového vypětí.
Uděláme inventuru po 20 provedených ponorech.
„Když se ponořím, cítím se provinile.
Mám pocit, že podvádím.
Jsme suchozemští tvorové,
neměli bychom překračovat tu hranici.
-Příroda nás varuje: , - Nechoď tam.‘
Ale my jdeme a ten pocit viny zmizí.“
HOVOŘÍ BRUNO CAPELLO POSÁDKA
Objevovali jsme celý svět.
A netušili jsme, že jej ničíme.
Odpalovali jsme dynamit, kvůli počtu ryb na hladině,
abychom zjistili, kolik ryb tam žilo.
V té době jsme neznali nic lepšího.
Calypso, Calypso, tady země. Slyšíte mě? Přepínám.
Příjem.
Koncem léta 1953
jsme využívali všechny osobní zdroje, aby loď přežila.
Trochu jsme se báli budoucnosti,
když přijel „Santa Claus“,
který vypadal jako Angličan s knírkem a deštníkem.
Vstoupil na palubu a s anglickým přízvukem řekl:
„Zajímalo by mě, zda byste byli ochotní
pracovat na ropném průzkumu.“
V tu chvíli bychom přijali cokoli.
Protože jinak
jsme neměli, jak Calypso udržet.
Toto je podmořský hon skupiny kapitána Cousteaua...
PERSKÝ ZÁLIV
...v Perském zálivu.
Tito muži nehledají růžové perly,
ale černé zlato. Ropu.
Co lidé neví je,
že Calypso je odpovědná za obrovské bohatství
Abú Zabí.
KATAR PERSKÝ ZÁLIV
- V Perském zálivu. - Správně.
Našli jsme jejich ropu.
Asi jsem byl naivní.
Ale neměli jsme peníze.
A peníze nám umožňovaly koupit radar, sonar,
a vynesly mi peníze pro díla, která následovala.
Ahoj, Giraulte! Giraulte! Slyšíš mě?
Ahoj! Ukaž kameru!
Ukaž kameru!
„Jediná věc, u které vím, že jí umím, je film.
Je to vrozená choroba.
Když nedělám film, cítím se mizerně.“
FILM 20 000 MIL POD MOŘEM REŽÍROVÁN STUARTEM PATONEM 1916
Když mi bylo asi 12, viděl jsem první podmořské filmy.
Připadaly mi zázračné.
Lidé v té době netušili, co se děje...
„DÍVEJTE! ŽRALOCI!“
...pod hladinou.
Takže to pro mě bylo jako zjevení.
Tak jsem pochopil sílu, moc obrázků.
Ve 13 jsem začal točit filmy.
Dělal jsem krátké příběhy o manželství mé sestřenice.
A s bratrem jsme vymýšleli gangsterky.
Ať už jsem šel kamkoli,
foťák byl mým zápisníkem.
A když jsem vynalezl akvalung,
chtěl jsem přátelům ukázat, co vidím.
Ale abych mohl fotit pod vodou, musel jsem dát foťák do pouzdra.
A to jsem musel také vytvořit.
Měl jsem představu,
že to bude nová forma filmování, kterou pomohu rozšířit.
A tím to celé začalo.
LOUIS MALLE - KAMERAMAN/ - SPOLUREŽISÉR
Šel jsem do filmové školy v Paříži
a velitel Cousteau požádal o asistenta.
I když nejsem sportovně nadaný,
a z principu nesnáším námořnictvo, protože otec je námořník,
šel jsem na setkání s panem Cousteauem.
Měli jsme kameru s novou optikou.
Točili jsme v nádherných podmořských oblastech
a zažívali zajímavá dobrodružství.
Když jsme si to po návratu promítali,
zjistili jsme, že je to kompaktní, nádherná podívaná.
A v podstatě to, o co se ostatní snažili už hodně dlouho.
Napadlo nás: „Proč neudělat velký film?“
Akce!
SVĚT TICHA 1956
Svět ticha byl obrovský závazek.
Ukázal jsem scénář,
což byl naprostý výmysl.
A to Columbii, abych získal peníze.
Ten film je nic nestál.
Vůbec nic!
Ale pro obyčejného námořního důstojníka byl velmi drahý.
HOVOŘÍ LOUIS MALLE
Velitel Cousteau je mnoho věcí, námořník, vědec, vynálezce.
Ale velmi jasně je třeba říct,
že je filmař.
Mnoho režisérů by mu mohlo smysl pro film závidět.
Akce!
„Rozčílilo mě,
když mé filmy označili jako ,dokumentární‘.
To znamená lekci od chlápka který ví víc než vy.“
„Naše filmy nejsou dokumentární.
Jsou to skutečné dobrodružné filmy.“
Můstku, tady strojovna! Můstku, tady strojovna!
Něco právě zastavilo motor na levoboku!
Narazili jsme do velryby.
Řezy jsou příliš hluboké, nemůže přežít.
Spěchali jsme, abychom ukončili její trápení.
„Snil jsem, že budu John Ford nebo John Huston oceánu.“
Akce!
„Abych ukazoval krásu ostatním lidem.“
KOSMONAUT MOŘE! SVĚT TICHA
Zlatou palmu získává...
Svět ticha!
V Cannes jsme vyhráli Zlatou palmu.
A pak Oscara za nejlepší dokument.
Nikdy nezapomenu
promítání na filmovém festivalu v Cannes.
- Přišel Picasso. Pamatujete? - Ano.
A vycházel naprosto ohromený.
Pro něj to byl objev barev pod mořem.
Zjevení světa,
který do té doby zůstával pro člověka tajemstvím.
Dal jsem Picassovi
černý korál, asi takhle velký.
Vysvětlil jsem mu, že když ho bude leštit prsty,
bude zářivější a krásnější.
Když zemřel,
jeho manželka mi napsala:
„Picasso zemřel, když leštil kus korálu, který jste mu dal.“
Svět ticha ho dostal.
Pro něho byl ten kus korálu kouskem světa, který neznal.
Fantastické.
„Chvíle milosti,
kdy jsem vplouval do hlubin, vědom si života v harmonii,
v prostředí, které se velmi lišilo od světa nahoře.
Plaval jsem téměř bez námahy,
jako ryby kolem.
Jsem nečekaný host,
ohromený touto nádherou.
To ticho.
Ta harmonie.“
LONDÝN 1962
Včera v Londýně měl někdo přednášku,
dláždící cestu do doby, kdy bude člověk trvale žít pod mořem.
Veliteli, je pro vás
tento vývoj dna oceánu dobrodružství, nebo má praktické využití?
Nemyslím, že to můžeme nazvat dobrodružstvím.
Je to série pečlivě naplánovaných
a připravených kroků.
Přesouváme se do moře, hlouběji a na delší dobu.
Je to úplně nová koncepce potápění,
trvalé obsazení mořského dna.
Jsem fanoušek zkoumání vesmíru.
A věřím, že i my vedeme důležitou výpravu v moři.
Dva naši „oceánauti“ stráví týden
v domě ponořeném do hloubky 10 metrů.
Po celý týden je budeme nepřetržitě sledovat.
Jaký to bude mít vliv na jejich tělo a psychiku?
DŮM NA DNĚ MOŘE 1962
Jsme pokusní králíci.
CLAUDE WESLY - OCEÁNAUT/ - POTÁPĚČ
Sledovaní lékaři 24 hodin denně.
Krevní testy, mozkové skeny, testy srdce.
HOVOŘÍ ALBERT FALCO
Vzpomínám si, jak mi chlápek od námořnictva řekl:
„Falco, chci vás upozornit,
že jsem provedl stejný pokus s krysami.
Ty krysy chcíply.“
Já ale potřeboval pomoci budoucnosti a veliteli Cousteauovi.
Jsme tu už sedmý den.
Nyní je čas na jejich chvíli pravdy.
Falco a Wesly jsou opět s námi.
Falco řekl: „Fyzicky jsme se nezměnili,
ale přece jen nejsme úplně stejní.“
To mě znepokojilo.
Koneckonců delfíni, tuleni a velryby
kdysi bývali suchozemští savci.
VĚDA
A v současném stavu svého vývoje se vrátili do moře.
Možná jsme svědky vzniku nového člověka...
„vodního člověka“.
Pro přežití v tomto podivném světě se člověk zítřka bude muset přizpůsobit.
Hovořil jste o umělých žábrách. Co to přesně znamená?
„Homo Aquaticus!“
„Homo Aquaticus?“
V nadcházejících letech vybudujeme kolonie,
kde bude člověk žít pod vodou.
To je světlá budoucnost potápění.
Protože tím se zruší veškerá pouta k souši.
Velitel Cousteau, abychom poznali opravdového člověka,
musíme se na něj podívat mimo jeho profesní život.
Veliteli Cousteau, udělal jste něco zlého, za co se obviňujete?
To nevím.
Mám spoustu chyb.
Jsem špatný manžel a špatný otec.
Zanedbávám své přítele,
svou manželku.
Je to nevyhnutelný důsledek volby, kterou jsem udělal,
tedy že se oddám uspokojování své zvědavosti,
která nebude nikdy uspokojena.
Ale špatné věci dělám vždycky z nedbalosti.
Není to úmyslné.
Začínám objevovat věci, které jsem nikdy předtím neviděl.
Bavím se.
HOVOŘÍ SPOLUAUTORKA KNIHY ČLOVĚK, ORCHIDEJ A CHOBOTNICE
Cousteau mi mnohokrát řekl,
že výzkumník nemá právo být rodinným člověkem.
Jde stále za nosem,
do budoucnosti a do vesmíru.
A tak to musí být.
HOVOŘÍ JOCELYNE DE PASSOVÁ
O děti se nestarali.
Dali je do internátní školy.
Simone víc zajímal život na moři.
Měla jen jedinou vášeň,
Calypso.
HOVOŘÍ JEAN-MICHEL COUSTEAU
Co většina lidí neví je, že má matka strávila na lodi
víc času než otec, bratr a já dohromady.
Nechce být ve filmu,
proto se tomu vyhýbala.
Zůstává mimo kamery.
Je to silná osobnost za scénou.
Lidé na ní spoléhají a ona dělá spoustu rozhodnutí,
o kterých většina ani neví.
Ani nevědí, že existuje.
Role ženy na palubě je důležitá.
Je to těžké...
být jedinou ženou na lodi se spoustou mužů?
Vůbec ne.
- Jak vám říkají? -„Pastýřka!“
„Pastýřka“, protože držíte stádo dál od kraje?
Vždycky.
Přijala byste druhou ženu na palubě?
- Ne, rozhodně ne. - Protože?
Protože je to neslučitelné s tím, jak žijeme.
Jeane-Micheli, jaké to bylo na Calypso pro dítě?
Nemohu to s nikým srovnat, protože to byla přirozená věc.
Vzali mě tam na prázdniny.
Mnoho let mi trvalo, než jsem pochopil, že to bylo velmi neobvyklé.
Musíte být připraveni podstoupit mnoho obětí.
Musíte se smířit s tím, že máte velmi útržkovitý rodinný život.
On je potápěč a...
PHILIPPE COUSTEAU SYN
Philippe, jakou největší chybu váš otec udělal?
- Na to je těžké odpovědět. - Dobře.
HOVOŘÍ YVES PACCALET - POSÁDKA/ - SPOLUAUTOR
Cousteauův vztah s Philippem a Jean-Michelem je komplikovaný.
Jean-Michel byl spíš manažer,
dělá námořní architekturu.
Philippe je povahou průzkumník.
Zvědavý a svůdný.
V tomto ohledu byl jako jeho otec.
Byl pilot, kterým se jeho otec toužil stát,
ale nemohl kvůli autonehodě.
Přepraveni vyplout!
Proto otec Jean-Michela odstrčil
ve prospěch Philippa.
Philippe byl jako jeho otec.
Dělal nebezpečné věci ničeho se nebál.
Cousteau byl jako král ve své říši.
A Philippe byl budoucí král.
V neustálé temnotě
soustředil Philippe Cousteau podvodní kameru
na unikátní experiment.
Oceánauti se pokusí opravit těžební ropný vrt
v hloubce 113 metrů.
HOVOŘÍ SUSAN SCHIEFELBEINOVÁ
Ropné společnosti dali Cousteauovi smlouvu,
aby prováděl vědecký výzkum.
A on použil peníze na Calypso a pokračování svých průzkumů.
To mohlo mít špatné následky pro budoucnost.
Ale svět v té době
nechápal nebezpečí pro životní prostředí.
Pro Cousteaua to byl prostředek pro dosažení cíle.
Když jsme dokončili tuto kapitolu, udělali jsme práci průkopníka.
Předali jsme výsledky průmyslu, aby je využil.
ROPA ZE SVĚTA TICHA?
Zajímalo nás ale, jestli děláme správnou věc.
JE POD MOŘEM POKLAD?
ČEKÁ ROPA NA VYTĚŽENÍ?
„AKVALUNG“ POTÁPĚČI VEDENI COUSTEAUEM
POMÁHAJÍ ANGLO-IRÁNCŮM.
HOVOŘÍ YVES OMER
Když jsme dokončili experiment Conshelf 3,
všichni potápěči jsme si mysleli, že velitel půjde
do ropného průmyslu.
Ale velitel Cousteau nám řekl:
„Pánové, nepůjdu do průmyslu,
uděláme televizi.“
A to ho zachránilo.
„ŽIVOT Z CONSHELF 3“
Pustili Cousteauovu nahrávku a byl to velký úspěch.
DAVID WOLPER TV PRODUCENT
Seděl jsem doma a řekl manželce:
„Vsadím se, že to bude velká série.
Jacques Cousteau na cestě pod vodu, kolem světa,
napadlo mě Sedmero moří.“
Letěl jsem do Monaka a mluvil s Cousteauem.
Řekl jsem: „Kvůli hodině televize na moři
musíte strávit hodně času na člunu se 30 členy posádky,
a investovat několik stovek milionů franků do vybavení.“
On řekl: „Já jsem vyřešil peníze, vy musíte dělat 12 hodin.
Nejde to pod 12 hodin.“
PŮVODNÍ MEMORANDUM
Vracím se do New Yorku prodat 12 dílů seriálu.
Jdu do NBC, tam Cousteaua nikdo nezná.
DOBYTÍ VNITŘNÍHO PROSTORU
Kdo je to? „To je ten chlápek s akvalungem.“
„Nemáme zájem.“
V ABC je Tom Moore.
TOM MOORE PREZIDENT, ABC
Podívá se na to, je to ohromné, ale nemohu vzít 12.
On říká: „Davide, jsem člen Explorers Club,
a nemohl jsem najít průzkumníka, který by mluvil o mé věci.
Můžeš získat Jacquese Cousteaua?“
Řekl jsem: „Můžu se ho zeptat.“ A on: „Něco ti povím.
Zařiď Cousteaua a já pustím do éteru 12 dílů.“
A zbytek už znáte.
PODMOŘSKÝ SVĚT
JACQUESE COUSTEAUA
Akce!
Začal jsem na Cousteově sérii v roce 1967.
STŘIHAČ, PODMOŘSKÝ SVĚT JACQUESE COUSTEAUA
Měl jsem hodně prostoru pro editaci, protože existovalo hodně materiálu.
Žraloci, velryby,
věci, jaké jsem nikdy neviděl.
EPIZODA 01 ŽRALOCI 1968
Žralok je prý hrůzostrašné monstrum.
To ale nemusí být pravda.
Existuje mnoho neškodných druhů,
žraloci píseční, máčka skvrnitá, žralok vouskatý a hladkoun leopardí.
Pro potápěče je kousnutí žraloka, náhodné či úmyslné,
vždy vážné a někdy fatální.
Zdravím, Raymonde. Zdravím, Raymonde.
Jak jsi hluboko? Jak jsi hluboko?
Opustil jsem, nebo téměř opustil, celovečerní filmy,
produkci celovečerních filmů pro televizi z prostého důvodu.
I když je to estetická oběť,
je to způsob, jak rychle zasáhnout jediným masovým médiem
miliony lidí.
Rozumím, Raymonde, rozumím.
Všichni jsme v pohodě.
Je to nádherná osobnost.
Ale veřejnost tehdy netušila, kdo je Jacques Cousteau.
Takhle o něm psali asistenti:
„Na palubě je starší chlápek v červené čapce.“
Hodně jsme se bavili o tom, jak ho budeme prezentovat.
Je vědec? Průzkumník?
Nebo filozof? Vynálezce?
V detailních záběrech
vypadal jako muž, který hledí do budoucnosti.
Rozhodli jsme se, že je průzkumník.
Jeho motto bylo: „il faut aller voir“.
„Podíváme se na to sami.“
New York Times psali: Podmořský svět Jacquese Cousteaua
-otevřel oči milionů lidí. -...svými podmořskými filmy,
které ukazuje 100 dalších televizních sítí
na celém světě...
Nejen že popularizovaly podmořskou vědu a objevy...
Kapitán Cousteau má větší podíl
na uvedení do mořského světa...
Kapitán Cousteau čelí zrádným podmořským světům.
ŽRALOCI
Zítra se kapitán Cousteau vydá na údajně největší...
PLEJTVÁKOVCI ŠEDÍ
...a nejtěžší expedici své kariéry...
Kapitán Cousteau asi udělal víc než jiní,
aby odkryl tajemství oceánů...
Průměrné publikum je 26 milionů diváků.
-Jacques Cousteau... - Osm cen Emmy...
Nejpopulárnější série dokumentů
v historii vysílání.
Produkoval jsem pro televizi 52 hodinových filmů.
Na začátku byla zvědavost.
Nadšení z krásy.
Pak přišla doba varování,
protože jsme se dívali na věci, které ve skutečnosti mizely.
A můj život průzkumníka skončil.
Pane předsedo, je mi ctí, že jste mě sem pozvali,
abych mluvil o živlu, kterému jsem věnoval celý život.
Moři.
Dnes má moře, jak víme, velké potíže.
Strávil jsem život plachtěním a plaváním v moři.
Za těch 30 let jsem viděl, jak se korálové útesy změnily v pustinu,
bohatá loviště ryb byla vypleněna.
A když jsem se nedávno potápěl ve Lvím zálivu,
znepokojilo mě zjištění, že jsme prakticky zničili
původní faunu kontinentálního šelfu.
Čelíme tu ničení oceánu
kvůli znečištění a dalším příčinám.
Během posledních dvou století
neměli lidé ani tušení, že existuje ekologický problém.
Soudilo se, že moře má obrovskou rozlohu,
masa vody je tak velká, že se do ní dá vyhodit cokoli,
bez následků.
Takže jsme to dělali.
MICHIGANSKÁ UNIVERZITA BŘEZEN 1970
Loni začali lidé chápat, nejprve v Americe,
poté i v Evropě a Japonsku,
a vzniklo hnutí na ochranu životního prostředí.
Lidé znečištění začali, lidé ho mohou ukončit.
Společně se synem a přáteli
jsme se rozhodli založit Cousteau Society.
Spolu s tisíci zaujatými obyvateli, jako jste vy,
jsme vytvořili neziskovou organizaci pro záchranu nejen moře,
ale vzácných živoucích systémů naší vodní planety.
Přidejte se. Volejte 1-800-648-5000 nebo napište na tuto adresu.
MILIONY LIDÍ SLAVILY DEN ZEMĚ
Lidé jsou stále uvědomělejší.
Ale stále je třeba hodně práce.
Veškeré zbývající filmové aktivity věnuji
snaze přesvědčit lidi,
že s tím musí něco dělat.
Filmy už nejsou jen o krásných rybičkách,
ale zabývají se osudem lidstva.
ITALSKÉ POBŘEŽÍ 1977
Tento 40metrový starý anglický minolovkový člun je Calypso.
Na palubě je kapitán Cousteau se svým týmem.
Jsou na pár měsíců ve Středozemí, kde natáčí sérii filmů,
aby lidé poznali a zamilovali si „Úžasné modré hlubiny“.
A hlavně, aby si všichni uvědomili hrozící nebezpečí.
Tým Calypso zkusí lokalizovat a analyzovat
nejvíce znečištěná a ohrožená místa ve Středozemí.
Moře ničí toxické produkty,
které nekontrolovaný průmysl nerozvážně vypouští do moře.
Například na jugoslávské nákladní lodi Cavtat
bylo přes 600 sudů
se smrtelně jedovatým tetraethylem.
Loď se prorazila a potopila na jihu Itálie,
pět kilometrů od břehu, do hloubky 90 metrů.
Některé sudy už jsou otevřené a vypustí
tento jed do Středozemního moře.
Je to problém se složitým řešením.
A všechny vlády se k tomu točí zády.
Soudce Maritati nařídil společnosti Saipem zahájit záchranu,
s pomocí potápěčů z Calypsa, Alberta Falca a Raymonda Colla.
Já se zapojil v různých stádiích operace.
Jakmile byly lodě na místě, potápěči se pustili do práce.
Bylo vytaženo 97 procent nákladu.
Zbytek je ztracený, protože některé sudy
už byly poškozené.
Kapitáne, myslíte si,
že světové zdroje se vyčerpávají.
Viděl jste, že se to děje rok za rokem.
Očividně to ale neví lidé, kteří by měli.
Chtěl byste k tomu něco říct?
Už jsem se zapojil do,
jak to říct, skenování možností,
získávání energie z moře.
Tuto volbu jsem udělal už před lety.
Ale šokovalo mě,
s jakou rychlostí a drzostí
průmyslové zájmy hodily do koše
všechna environmentální měření,
která byla pracně provedena.
Cítím odpovědnost a vinu, jako by měli všichni ostatní,
že čerpáme bianko šeky
na účet budoucích generací.
My neplatíme. Zaplatí to oni.
COUSTEAŮV NOVÝ ÚKOL NA ZÁCHRANU OCEÁNŮ
Jeden z úkolů Cousteau Society
je šíření pravdy mezi lidmi.
CALYPSO JE NÁS 80 000
Překvapilo nás zjištění, že jsme nejrychleji rostoucí
nezisková organizace za dva roky.
Teď mluvíte o Cousteau Society ve Spojených státech.
Kolik má v současné době členů?
Sto šedesát tisíc.
A rychle roste, protože jsme mladá organizace.
Co je vaším cílem? Jaký druh členství?
Několik milionů.
- Kolik? - Několik milionů.
V Houstonu v USA se sešlo 11 000 lidí, aby si poslechli člověka,
který je podle posledního výzkumu celebritou,
kterou by, vedle prezidenta, chtělo potkat nejvíce Američanů.
Ten hrdina je kapitán Jacques-Yves Cousteau.
COUSTEAŮV DEN ZAPOJENÍ
Den zapojení má povzbudit pocit naděje,
že naše chování už nebude poškozovat životní systém.
A jak říká kapitán Cousteau, bude to na obyčejných lidech.
Kapitáne, to je Matt.
Chci se zeptat, co si myslíte o budoucí
podvodní civilizaci?
Musím přiznat, že jsem to navrhoval, ale nemyslím,
že bychom rozvinuli civilizaci pod vodou.
Myslím,
že bychom měli napřed vybudovat dobrou civilizaci na souši.
HOVOŘÍ YVES PACCALET
Když jsem v roce 1972 začal pracovat s Cousteauem,
už pochopil, že nápad kolonizovat moře
pomocí buldozerů pro vystavění „měst pod mořem“
by se neměl realizovat.
Nelitoval svých činů.
Posouval se tak dál.
Dobře ale věděl, že morálka veřejnosti se posunula.
V roce 1954
jsem natočil film Svět ticha.
V něm byla sekvence,
kde jsme viděli, jak žraloci sežrali
zraněné mládě velryby.
SVĚT TICHA 1956
Naši lidé byli tak rozzlobení, že je vytáhli na loď
a byli je do hlavy a zabili je.
Byl to skutečně masakr žraloků,
něco jako pomsta námořníků,
kteří nenáviděli žraloky po generace.
Nedávno jsem ten film viděl znovu,
protože ho chtěli znovu promítat v Paříži.
A prostě... Nemohl jsem... Nemohl jsem souhlasit.
Už ho nemůžu pouštět, protože jsme se všichni změnili.
Změnilo se myšlení.
Dnes už bychom tak se žraloky zacházet nemohli.
S otcem jsme 20 let pracovali,
aby si svět uvědomil nebezpečí,
která ohrožují naši planetu.
Kdekoli s hrůzou sledujeme
bezuzdné plýtvání surovinami, energií,
rychlé ničení životního prostředí.
Abychom mohli dětem
zanechat zemi nezamořenou radioaktivitou a pesticidy.
Středozemní moře, které není mrtvé.
Myslím, že máme štěstí.
Hodně cestujeme a vidíme to, co ostatní nevidí.
Je naše povinnost se o to s nimi podělit.
A hodně myslet na naši odpovědnost.
Často o tom mluvíme, Philippe a já,
a Philippe se mnou zcela souhlasí.
Je obrovské zadostiučinění, najít pochopení
u hlavního spolupracovníka. Chápete?
- Krása. - Základem je,
že se nemůžete radovat z práce, když se o ni nepodělíte.
To je pravda.
Veliteli Cousteau, jak vidíte svou budoucnost?
Mojí budoucností je rozšířit síť
organizace, kterou jsem založil,
aby mohli pracovat beze mě.
Můj syn Philippe vede tým,
aby prozkoumali Arktidu.
Moje žena, jak víte, se stará o správu
a morálku Calypso.
Věřím, že za dva až tři roky
budu zcela nahraditelný.
Pátého prosince.
Vedu Calypso do nebezpečného Drakeova průlivu,
který leží mezi Jižní Amerikou
a Antarktickým poloostrovem.
Jak se blížíme do polárních vod, cítíme se odcizeně.
HOVOŘÍ PHILIPPE COUSTEAU
Potápíme se v kalné vodě.
Na pozdrav nám mávají červené řasy.
Podél útesu, v asi 100metrové hloubce,
nacházíme nečekaně bohatý život.
Chci sem dolů vzít „potápěčský talíř“ a prozkoumat hluboké polární vody.
Falco bude řídit „talíř“ a já budu natáčet.
O něco níže se ve stěně otvírají mezery.
Tupé, praskavé zvuky varují,
že v ledovci dochází k nezměrnému vnitřnímu pnutí.
Je to obrovský křišťál, který mi taje před očima.
Jsme svědky mizení věčnosti.
Musím říct, že nesnáším nebezpečí.
Nepatřím k lidem, kteří potřebují vzrušení.
Myslím, že všichni, celá rodina,
nejsme žádní odvážlivci.
- Jo. - Jo?
Ale ty létáš s letadly.
Nelíbí se vám...
- Nevím. - Nejste rád, že létá?
Nejsem si jistý.
Philippa napadlo natočit film v zemích severní Afriky,
a já souhlasil.
A on začal s letadlem.
A...
bylo to.
PHILIPPE COUSTEAU, SYN MOŘSKÉHO PRŮZKUMNÍKA, ZABIT PŘI LETECKÉ HAVÁRII
Proč? Jak?
Philippe byl skvělý pilot.
Špatně zavřený poklop na přídi letadla
zničil mého milovaného syna a část mě s ním.
PHILIPPE, JAN A DCERA ALEXANDRA COUSTEAUOVÁ
HOVOŘÍ ALBERT FALCO
Řekl mi: „Teď budu pracovat až do hořkého konce.“
„To je můj trest.“
VŠECHNO NEJLEPŠÍ, KAPITÁNE COUSTEAU
Sešli jsme se s radostí.
Sdílím tu radost s vámi, se slzami v očích...
kvůli někomu, kdo tu dnes chybí. Philippe.
Když Philippe zemřel,
Jacquesův vzhled byl úplně jiný.
Zestárnul o deset let.
Byl ohnutý, kůži měl žlutou.
A postupem času
byl pesimističtější ohledně životního prostředí.
V roce 1977 se Cousteau s Calypso vrátil do Veyronu.
Za pouhé tři dekády se mořské dno změnilo v poušť.
Pusté jako povrch nějaké neúrodné planety.
Na této ponořené pustině se voda zdá teplejší,
pálí nás do rukou i přes rukavice.
Pálí nás oči.
Po tvářích nám tečou slzy, zastírají nám pohled.
Ta bolest je nesnesitelná.
Pronikli jsme do zóny smrti,
oblasti, kde nic živého dlouho nepřežije.
ABC PŘESTANE VYSÍLAT COUSTEAUOVY SPECIÁLY
HOVOŘÍ BRAD MATSEN, AUTOR „THE SEA KING“
ABC ho opustila, protože byl příliš temný.
COUSTEAUOVY SPECIÁLY KONČÍ
COUSTEAUŮV SPECIÁL JDE AŽ MOC DO HLOUBKY
Nechtěli, aby zastrašil diváky těmito chmurnými příběhy.
Byl ostřejší, snažil se lidi přesvědčit,
místo aby jim to jen ukazoval.
Myslím, že v tu dobu byl trochu cynický.
Řekl byste mi, jaké jsou vaše největší úspěchy,
a nejlepší etapa?
To je... Na to se nedá odpovědět,
protože já sám sebe neanalyzuji.
Proč ne?
Vůbec se o sebe nezajímám.
Zajímá mě svět kolem mě.
Můj vnitřní svět není nic pro mě.
HOVOŘÍ SUSAN SCHIEFELBEINOVÁ
Myslím na den, který jsme strávili spolu.
Pracovali jsme na knize a on za mnou přiletěl do Paříže.
Lidé vytvořili frontu v uličce, když čekali,
až se jim podepíše.
A on řekl: „Celé dny chodím po setkáních,
dělám filmy, výzkumy, a jediné, co chtějí,
je kus papíru se jménem Jacques Cousteau.
To je to jediné, co si schovají.“
A stále víc a víc se kvůli tomu zlobil.
HOVOŘÍ JOCELYNE DE PASSOVÁ
Řekl mi: „Mluvím po celém světě.
Snažím se nechat našim dětem čistou planetu.
Ale nikdo to nechce slyšet.
A stejně už je pozdě.
Každý den ničíme planetu víc a víc.“
Byl přesvědčený, že už je příliš pozdě.
Myslím, že jsme oba potřebovali začít znovu, když jsme se potkali.
Ale moje mysl a jeho mysl...
HOVOŘÍ FRANCINE COUSTEAUOVÁ
...nebyly spojeny ničím romantickým.
Bylo mi 31 a byla jsem potápěčka.
Takže v té době šlo jen o potápění.
DEN ZAPOJENÍ, HOUSTON 12. ÚNORA 1977
Zorganizovali jsme takzvaný
Den zapojení v Houstonu.
Šel jsem se potápět s klubem a ona tam byla.
Napadlo mě, že je to zajímavé děvče.
V té době měla skvělou kariéru
u Air France, řešila diplomatické cesty pro vládu.
Myslím, že Jacques tehdy nejvíc toužil
po místě s rodinou.
Ne, že by neměl rodinu už předtím, ale při jeho stylu života
nebyl nikdy dvě minuty na stejném místě.
Jeho manželka byla na lodi.
Děti byly v internátní škole.
A on cestoval úplně všude, takže neměl žádnou rodinu,
které ve francouzštině říkáme „foyer“.
Je to místo, kde se rodina pravidelně schází.
Domov.
Potřeboval mít domov.
HOVOŘÍ JACQUES RENOIR KAMERAMAN
O jeho vztahu s Francine jsme trochu věděli.
V té době s ní měl Cousteau dvě děti.
Ale nikdy jsme o nich nemluvili.
Všichni to ale věděli.
A myslím, že Simone to věděla také.“
„Když jsme spolu naposledy večeřeli, věděl jsem, že jí není dobře.
Ale netušil jsem, co se s ní děje.
Přiměla doktora, aby mi nic neříkal,
aby mě to nerušilo v práci.“
HOVOŘÍ YVES PACCALET
Na konci života, s rozšířenou rakovinou,
chtěla odjet na poslední plavbu s Calypso,
kterou mohla zvládnout.
Všichni jí říkali: „Madam, nemusíte to dělat.
Sotva stojíte.
Upadnete a polámete se.“
Odpověděla jim po námořnicku:
„Nes... mě! Udělám, co budu chtít.“
A pak odjela na poslední misi.
NEKROLOGY – SIMONE COUSTEAUOVÁ, 72 POTÁPĚČKA, MANŽELKA JACQUESE
DENÍK S. COUSTEAUOVÉ ČTE JOCELYNE DE PASSOVÁ
Calypso mi dala všechno.
Žádný muž na světě mi nemohl nabídnout to, co tahle loď.
Ta loď je můj ráj.
Přejet rukou po trupu je jako zázrak.
Vdechovat její nátěr.
Cítit její vibrace.
Její duše je jediný důvod, proč jsem naživu.
HOVOŘÍ JEAN-MICHEL COUSTEAU
Matčina smrt pro mě byla největší tragédie.
Zlobil jsem se na sebe, že jsem si nevšiml, co skrývá.
Nemělo by se to přehánět. Nakonec jsem měl výčitky.
Především jsem se měl víc starat o rodinu.
ACQUES A FRANCINE S DĚTMI DIANE A PIERRE-YVESEM
Jacques svůj soukromý život nikdy nevysvětloval.
Dělal si ale starosti, že kdyby se s ním něco stalo,
zůstali bychom bez zajištění.
To byl důvod, proč jsme se vzali tak brzy
po smrti jeho první ženy.
28. 6. 1991 ŠEST MĚSÍCŮ PO SMRTI SIMONE
HOVOŘÍ SUSAN SCHIEFELBEINOVÁ
Když se vzali,
nemyslím, že to Francouze šokovalo nebo zajímalo.
Záleželo jim na tom, čeho Cousteau dosahoval.
Francine začala psát vyprávění k jeho filmům.
A pomáhala mu s vedením The Cousteau Society.
On říkal, že jejich děti pro něho byly novým začátkem.
Viděl jsem mořské ježky, kteří štípali.
- Jedovaté. - Dobře. Řekni mi...
Viděl jsi ty druhy...
ne díry, ale písečné hory.
- Ano, viděl. Co to je? - Zvíře, které tam žije.
Ano, to jsme viděli ve tvém filmu.
Jo.
Říkal, že i když ví, že je na konci života,
ještě neskončil.
Antarktida je vzdálená oblast,
která je dnes ráno jádrem všech mezinárodních debat.
Měl by majestátní kontinent navždy zůstat nedotčený
pod ledem?
Nebo by se tam měly těžit
ropa a vzácné minerály, když ve světě dochází zdroje?
DNES NEW YORK, PAŘÍŽ
Říkal jste, že přežití Antarktidy
a přežití lidské rasy souvisí.
Je to důvod k panice, nebo vysvětlete, co bude.
Dnešní věda
mnohem lépe rozumí
úloze antarktického systému ve tvorbě klimatu
na celém světě.
Kombinace industrializace a odlesňování
zvýšila množství oxidu uhličitého v atmosféře.
NÁRODNÍ TISKOVÝ KLUB
Ten spouští nebezpečné zahřívání naší planety.
COUSTEAU S PREZIDENTEM JACQUESEM CHIRACEM
Antarktida, masa ledu, 90 procent ledu na světě,
ovládá klima i ve Spojených státech a Evropě
na severní polokouli.
SILNÝ
Pokud Antarktidu zasáhneme průmyslem,
výbuchy a tak dále,
nevíme, co se může stát.
Můžeme tím způsobit hladomor v Africe
a dokonce sucha ve Spojených státech.
Protože teď už chápeme, že naše planeta
je jediný termodynamický stroj, že funguje jednoduše
s teplem ze slunce a zdrojem chladu na Antarktidě.
A to nesmíme narušit.
Jakou budoucnost zajistíme dalším generacím?
Budoucí generace pro čistou a nekontaminovanou Zemi.
Každá generace se musí postavit
nevratnému poškození života na zemi.
Rozhodl jsem se zahájit petici,
abychom tlačili na průmyslové lídry a politiky.
PETICE ZA PRÁVA BUDOUCÍCH GENERACÍ
Oni to z vlastní iniciativy neudělají.
Musí být pod tlakem.
Nedávno jsem měl možnost vyprávět náš příběh
prezidentovi Spojených států.
Myslím, že velmi vnímal, co jsme mu říkali.
Jacques Cousteau vynutil změnu politiky vůči Antarktidě,
proti těžbě a jakémukoli využívání tamních zdrojů.
PROTOKOL O OCHRANĚ ŽIVOTNÍHO PROSTŘEDÍ
Dvacet šest států souhlasilo, že nechají Antarktidu nedotčenou
alespoň 50 let.
TATO MEZINÁRODNÍ DOHODA - STANOVILA 50 - LETÝ ZÁKAZ
NA VYUŽÍVÁNÍ ROPY A MINERÁLŮ NA ANTARKTIDĚ.
Podařilo se vám trochu pozastavit šílení lidí?
Trochu ano, ale...
- Je to velké vítězství? - Obrovské vítězství.
Vážené dámy, vážení pánové,
je mi ctí, že k vám mohu promluvit
na nejdůležitější konferenci
o životním prostředí, která se kdy konala.
Největší summit všech dob konečně začal.
Říkají tomu Summit Země.
Představitelé 170 států mají velmi vysoké požadavky,
jak neudělat ze Země neobyvatelné místo.
Mezi tisíci účastníky Summitu Země
jeden člověk prohlásil, že zformoval veřejné mínění,
ještě před začátkem konference.
Nadšení Jacquese Cousteaua, jeho stipendium,
jeho dosah na obyčejné lidi,
motivovaly nátlakové skupiny a také vlády.
Ve věku 80 let má nemalou zásluhu na tom,
že se Summit Země koná.
Říká, že cítí optimismus ohledně výstupů této konference,
ale varoval před pokračujícími hrozbami životnímu prostředí.
Neobnovitelné zdroje jsou vyčerpané.
Biodiverzita je na alarmujících úrovních.
Poptávka po energii je nesmyslná.
A především tání ledovců a ledových čepic
a katastrofické zvyšování hladin oceánů,
už začalo.
Ale poslouchejte, lidé na celém světě,
začátek všeho je v Riu.
Poprvé velká většina lídrů
slíbila krásné věci. Všichni.
Nyní je musíme přinutit, aby převedli slova na činy.
HOVOŘÍ FRANCOIS SARANO KANADA
Cousteaua bral celý svět.
KANADA
Všichni mu věřili. Všichni ho obdivovali.
ALLEMAGNE KUBA
A právě respekt a důvěra
mu otvíraly dveře.
A na Summitu v Riu je jediný na oficiální fotografii,
kdo není hlavou žádného státu.
„Kapitán Planeta“, tady je.
Kapitáne, jste optimistický ohledně způsobu, jak státy
zachází s našimi zdroji?
Na to se mě ptali často, a já se na to sám sebe ptám také.
Když o tom uvažuji, dávám si věci dohromady,
jsem optimista, protože věřím v lidstvo
a věřím, že jednoho dne se lidé vzbouří
a začnou se starat.
Je úžasné,
jak jsou mladí lidé a děti
vášniví ohledně světa, který se nedávno objevil...
Který se po staletí tajně ukrýval pod povrchem.
Teď musí kormidlo vzít oni.
JACQUES-YVES COUSTEAU ZEMŘEL 25. ČERVNA 1997.
BYLO MU 87 LET.
COUSTEAU SOCIETY POKRAČUJE V JEHO PRÁCI
A NESE JEHO ODKAZ DO 21. STOLETÍ.
SMLOUVA O ANTARKTIDĚ SE MÁ OBNOVIT V ROCE 2048
OSUD NEJKŘEHČÍHO EKOSYSTÉMU NA ZEMI ZÁVISÍ NA ROVNOVÁZE.
Překlad titulků: Sarka Wurdakova