Downloaded from YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hodně jsem ti ublížil.
Co jsi v tu chvíli cítila?
Smutek… nebo možná nenávist?
Bez ohledu na to, jak hluboce toho lituju, nemohu najít odpověď.
Jediné, co můžu dělat, je hledat tě dál.
Tebe, kterou jsem tehdy potkal na jaře,
mé odkvétání.
Sakury jsou v rozkvětu.
To teda ano.
Příští týden budou v plném rozkvětu.
Začalo období jejich pozorování.
Měla jsem toho tolik, že jsem si ani nevšimla, že je jaro.
Přespříští týden bude pršet, takže příští bude nejlepší.
- Příští týden? - Ano.
Máš nějaké plány na prázdniny?
Ani ne.
Máš jako vždy hodně práce?
To ani ne.
Je super, že jsi profesionální fotograf.
Co teď fotíš?
No…
Budu hádat. Sakury v rozkvětu?
Ano.
- No teda. - Sakury v rozkvětu…
To je krása.
Jo.
Chtěla bys se mnou jít…
- Co to děláš? Přines ručník! - Dobře!
Jsi v pořádku?
- Máme led? - Ano.
- Kde? - Vzadu.
- Omlouvám se! - Jsi v pořádku?
Plakala jsi.
Nad mým mizerným ušním lalůčkem.
Poznali jsme se o šest měsíců dřív.
Byl to den jako každý jiný.
Jsem Misaki Ariake a dnes budu vaší kadeřnicí.
Nalákán kupónem,
seděl jsem tam, ztracený, když ses objevila ty.
Jak to chcete?
Co?
Nechám to na vás.
Jak si přejete.
Co myslíte?
Vypadá to…
mnohem lépe, než obvykle.
To se mi ulevilo!
Abych pravdu řekla, dost mi bušilo srdce.
Víte, stal jste se
mým úplně prvním zákazníkem.
Usmála ses od ucha k uchu.
Pak jsem do Penny Lane chodil každý měsíc.
Věděl jste to?
- Máte ve vlasech dva malé víry. - Jo.
Lidi se dvěma víry jsou prý rození géniové.
Postupně jsme si začali povídat.
Když jsi zmínila film, který se ti líbí,
před další návštěvou jsem se na něj několikrát podíval.
Když jsem zjistil, že jsi nezadaná,
měl jsem takovou radost, že jsem šel do parku roztočit kolotoč.
Budu hádat. Sakury v rozkvětu?
Ano.
Když jsem konečně sebral odvahu pozvat tě na rande…
Jo. Chtěla bys se mnou jít…
Moc mě to mrzí.
Ne, to nic. Nedělej si s tím starosti.
To proto, že jsem se otočil…
Ne, je to moje vina!
Zaplatím ti účty za doktora a za jakoukoliv újmu.
Udělám cokoli, co budeš chtít.
Cokoli?
Ano.
V tom případě…
pozorovala bys se mnou sakury v rozkvětu?
Pojď se mnou na rande.
ARIAKE
Dej mi číslo na toho kluka s tím lalůčkem.
Chytím si ho, useknu mu druhý lalůček
a udělám z něj mleté maso!
Přestaň!
Nemluv o tom, když jím zrovna něco, co vypadá jako ucho!
Každopádně se mu musíš jít omluvit.
Neblázni. Když říká, že je v pořádku, tak je.
Já zlomil tolik kostí…
To proto, že jsi byl slaboch a ve čtvrtém kole jsi prohrál.
Říkal jsem ti, že to bylo osmé kolo.
Nezačínej s tím zase!
Už jsem mu slíbila, že pro něj udělám cokoli. Nepleť se do toho.
To nemůže, Misaki.
Od smrti tvých rodičů
se považuje za tvého otce.
Že jo?
Nemůže si pomoct, Misaki.
Jsem mu vděčná, ale trochu přehání.
- Říkala mu to. - Moc piješ.
Neotevírej náš oltář bez dovolení.
Musím se zeptat,
proč chodíš s Takašim?
Jsi hezká
a pracuješ v kosmetické společnosti, která vyvíjí nové produkty.
Co na něm vidíš?
Prosím?
Myslím, že je to hezké.
Co?
- Ale ne! - Vážně?
Vážně?
Myslela jsem randění s tím fotografem.
Co?
Neberu to jako rande.
Je to jen kompenzace za újmu.
- Kompenzace? - Za újmu?
Co?
Čím déle jsi mimo hru, tím těžší je se vrátit.
Hleď si svého, sakra.
A co ty?
Nemám se čeho bát!
- Vážně? - Zaplatím, prosím!
Omlouvám se za způsobené potíže.
Když v práci uděláte chybu, musíte ji odpracovat.
Jasný?
Ano.
Tak se dáme do práce.
- Dejme do toho všechno. - Dobře.
Dobře, připravte se.
- Jistě. - Ano.
Ale ne, další.
Co? Šedivý vlas?
Poslední dobou jich mám dost.
ustřihnu ti ho.
Asi se musím nabarvit.
Bude to ze stresu.
Jo, tahle práce je noční můra.
To máš pravdu!
Ohledně toho rande. Promiň, že píšu tak pozdě.
To jsem já, Haruto Asakura.
Mohu poprosit o účet?
Omlouvám se.
Ohledně toho rande, na kterém jsme se tehdy dohodli,
rád bych ho měl příští úterý, podle tvého plánu.
Sejdeme se v 11 dopoledne
na jižním východu ze stanice Šindžuku.
Nemyslím tím Jižní Terasu, ale…
„Těším se na tebe.“
Teda.
To je ale slušňák.
MISAKI ARIAKE
Rozumím.
- Taky se těším. - Tak jo!
Ráda bych ti pomohla s focením.
Musel jsem se jí omluvit,
že jsem lhal.
Stát se fotografem byl můj sen.
Po dokončení střední školy
mi můj otec dal Nikon F3, který jsem střežil jako oko v hlavě,
a vydal jsem se do Tokia.
Tokyo Tower mi připadala pompézní.
- Promiňte! - Ty davy mě málem odradily.
Ale byl jsem nadšený, že můžu fotit ve městě svých snů.
To byla moje první fotka.
Nicméně…
Takhle ten záběr zkazíš, pitomče!
Mysli!
Dávej pozor, sakra! Zapomeň na to. Makoto, udělej to ty.
Dobře.
- Nastav obraz. - Omlouvám se.
Stal jsem se stážistou ve fotostudiu.
- Zkouška! - Bylo to těžší, než jsem si myslel.
Asakuro.
- Neměl jsem takový talent, jako ostatní. - Tenhle kabel je zničený.
Dobře.
Měj se.
Na shledanou.
Do roka jsem skončil.
- Jo! - Paráda!
- To bylo super! - Jo!
Pak jsem pendloval mezi brigádami.
Říkal jsem si,
že si jen dobíjím baterky.
Byla to jen dočasná pauza.
Dokud mé srdce nebude chtít znovu zmáčknout spoušť.
Jsem Misaki Ariake a dnes budu vaší kadeřnicí.
Jak to chcete?
Tehdy jsem tě
poprvé potkal.
Když jsem tě viděl, jak mě stříháš a jsi nervózní,
připomnělo mi to mě samotného.
Mimochodem, co děláte za práci?
No…
Já… fotím.
- Fotíte? - Ano.
Jste fotograf?
No, ano.
- Teda! - Teprve začínám.
To je paráda.
Nebudeš fotit?
No…
A co ty?
Proč ses chtěla stát kadeřnicí?
No…
Víš…
Protože umím kouzlit.
Kouzlit?
Mám vlastně od přírody kudrnaté vlasy.
Ve škole mi všichni říkali „Kudrlinko“.
Neměla jsem žádné sebevědomí.
Ale v létě deváté třídy, mě Ajano,
bráchova přítelkyně,
vzala do salónu.
Poprvé jsem si nechala vyžehlit vlasy.
Zničehonic zmizely všechny moje problémy.
Měla jsem úplně rovné vlasy.
Když jsem se viděla v zrcadle,
byla jsem tak dojatá, skoro jsem se rozbrečela.
Bylo to jako kouzlo.
Tehdy jsem se rozhodla.
Budu kadeřnice a použiju svá kouzla,
aby se mí zákazníci mohli na sebe podívat a cítili se dobře.
Proč ses stal fotografem?
No…
Nejsem fotograf.
Co?
Já… jsem ti lhal.
Ale je pravda, že jsem fotografem chtěl být.
Myslel jsem si, že mám talent.
Ale šéf na mě pořád jen řval a moje práce mi nešla.
Ztratil jsem sebevědomí a utekl.
A teď…
pracuju v karaoke baru.
Proč…
jsi o tom lhal?
Chtěl jsem se ti zalíbit.
Nejdřív jsem to nemyslel vážně.
Ale byla jsi tak nadšená,
nechtěl jsem tě zklamat.
- Tak jsem lhal… - Co to sakra?
Myslíš, že soudím lidi podle profese?
Že jsem byla nadšená z toho, že jsi fotograf?
- Ne, nechtěl jsem… - Jasně…
Přišlo mi to super.
Ale když teď slyším, jak o tom mluvíš, vážně mě to štve.
Říkáš, že ses vzdal svého snu, aniž by ses snažil? To snad ne!
Myslel sis, že máš talent, že?
Tak proč jsi skončil?
- Promiň… - Neomlouvej se!
Proč o to nezabojuješ?
Nemůžeš se vzdát svého snu jen proto, že to není jednoduché.
Začni zase fotit!
Promiň.
Misaki!
Chci se změnit!
Už nechci utíkat.
Chci na sebe být pyšný.
Změním se.
V někoho, kdo se ti bude líbit.
To je všechno?
Od té doby nenapsal?
Ani slovo.
No a?
A ty jsi mezitím oslavila 25. narozeniny.
Do háje. Kdybych to věděla, vybrala bych ti jiný dárek.
I tak za ty květinové šaty děkuju.
„Můj první zákazník.“
Loni v létě
jsi o svém prvním zákazníkovi mluvila s takovým nadšením.
I na podzim a v zimě.
- Vítejte. - Vítejte.
Můžu se zeptat, kolik vám je?
- Je mi 20. - Aha.
- Máte tak pěkné vlasy. - Děkuju.
Chci se změnit!
Změním se v někoho, kdo se ti bude líbit.
Jde se jíst.
Okvětní lístky už opadají.
Tak se podíváme.
Už je to dlouho. Tady Asakura.
Omlouvám se, že jsem se neozval.
Nemusíš se omlouvat.
Co chceš?
No… vlastně mi zrovna přišla první výplata.
První výplata?
Vrátil jsem se do toho fotostudia.
To světlo tam nepatří!
- Narvu ti ten stativ do krku! - Promiňte.
- Ne doprostřed! Na stranu! - Chápu.
Chtěl jsem ti to říct dřív,
ale rozhodl jsem se počkat na výplatu.
Za to všechno vděčím tobě.
Chci ti poděkovat.
Vezmu tě na večeři. Zvu tě.
Dobře.
Tak jo!
Co?
Co je to?
Proč?
Co?
Homard de Breton, Éspuma Américaine.
Dobrou chuť.
„Homard de Breton.
Éspuma Américaine…“
Omlouvám se.
Abych řekl pravdu, na takový typ restaurací nejsem zvyklý.
To já bych se měla omluvit.
Máš kvůli mě jizvu.
Na svém uchu.
To nic. Nebolí to.
Pro mě je to drahocenná vzpomínka.
Tady pracuju.
KJOSUKE SAWAI
Můj mentor, Kjosuke Sawai,
je slavný fotograf z reklamního průmyslu.
No teda!
To je super!
Foťák
je kouzelný nástroj.
Když jsem byl malý, táta mě nechal fotit
svou jednookou zrcadlovkou.
Fotky nebe, mraků, brouků a tak.
Říkal jsem si, že foťáky jsou tak super.
Jsou to kouzelné nástroje zachycující okamžiky
a navždy je uchovají.
Byl jsi stejný jako já.
Kouzlo.
Ano.
To je tak dobré!
Ta jahodové želé je výborné!
Jahodové želé miluju už od dětství.
V dubnu jsi měla narozky, že?
Řeklas mi to, když jsi mě stříhala.
Ano, ale…
Pouzdro na nůžky?
Říkal jsem si, že je to tvá barva.
Má barva?
Tvůj úsměv je přesně jako…
květy sakury v plném rozkvětu.
Jednoho dne
proměním tu lež ve skutečnost.
Co?
Budu pilně studovat a zlepšovat své dovednosti.
A až udělám skvělou fotku,
ukážu ti ji.
Proč mně?
Nejsem žádná výjimečná žena.
Žen, jako jsem já, je dvanáct do tuctu. Mám celkem drsnou povahu
a když jsem naštvaná, zvyšuju hlas.
I tak chci, abys to byla ty.
Když jsem tě viděl, jak mě stříháš, říkal jsem si:
„Co to se svým životem dělám?“
Měl jsem brát svou práci víc vážně.
Jsem rád…
že jsem se do tebe zamiloval.
Počkat…
To bylo fakt otřepané, že?
Omlouvám se.
Tak…
se opatruj.
Tak…
Dáš mi nějaký čas na rozmyšlenou?
Co?
Můžeš mi dát čas popřemýšlet o tom, co jsi předtím řekl?
Nastupte, prosím.
Tohle je poslední vlak do Kamaty.
Tohle je poslední…
Sakra!
Co?
Misaki.
Misaki!
Asakuro!
Já…
Taky se do tebe chci zamilovat!
Takže…
jestli nemáš nic proti, buď prosím mým přítelem!
Vítej doma!
Copak to tu máme?
Byla jsi na rande?
- Co? - Co se děje?
Vypadá roztomile.
To jsou ty šaty, co jsem ti dala! Kde jsi byla?
Tak kdo je to?
Řekl, že mě miluje.
- Co? - Co?
Co jsi říkala?
Jde o toho fotografa?
- Počkej chvíli! - Nic jsem neslyšel!
- Můžeme? - Dobře.
- Já to zvednu. - Dobře.
- Asakuro. - Ano?
Pak budeš pomáhat panu Sawaiovi.
Takanaši to říkal.
Co?
Nikdy se nenaštve na lidi bez potenciálu.
Čím víc na tebe křičí, tím více oceňuje tvůj talent.
Nahoru!
DNESKA BY TO ŠLO. KAM CHCEŠ JÍT?
CHCI NA MÍSTO, KTERÉ DOPORUČÍŠ.
To je super!
FAKT MĚ BOLELY SVALY.
MĚ TAKY.
BOLÍ MĚ JEN DRŽET NŮŽKY, MÁLEM JSEM NĚKOMU ZASE USTŘIHLA UCHO.
MOŽNÁ TĚ ZASE POZVE NA RANDE.
CO MÁM DĚLAT?
JE MÍSTO, KAM CHCI JÍT.
TAK JO, JDEME!
NEMŮŽU UVĚŘIT, ŽE NAKUPUJEŠ V SEKÁČI.
TO SI PIŠ! HLAVNĚ PROTO, ŽE JSEM CHUDÁ, ALE VÍŠ…
VŽDYCKY VYPADÁŠ TAK STYLOVĚ, NEČEKAL JSEM TO. MOŽNÁ TAKY ZAČNU!
BRZY BUDE VÝPRODEJ. PŮJDEME SPOLU!
DNESKA BUDU KONČIT BRZY. CHCEŠ JÍT DO KINA?
DOBŘE. ALE MOŽNÁ PŘIJDU TROCHU POZDĚ.
Mějte se.
Tady je ten salát.
POJĎME SE PŘED FILMEM NAJÍST.
JASNĚ!
- - Víš co? - Co?
Skoro nikdy nejím venku.
- Fakt? - Jo.
Když jdu někam na jídlo,
můj brácha se naštve.
Proč?
Já nevím, je to divné. Možná žárlí nebo tak něco.
Co?
ZASE JSI USNULA.
PŘÍŠTĚ TO ZVLÁDNU AŽ DO KONCE!
KDYŽ TO ZVLÁDNU, CHCI ODMĚNU!
ODMĚNU?
BUDEME SPOLU CELOU NOC!
- Je to tudy! - Ne, není!
- Tudy? - Tudy.
Budeme tam včas?
Díky, zvládnu to.
Půjdu roztřídit ty fotky.
- Dobře. - Díky.
- Můžeš to otevřít? - Dobře.
- Já to vezmu. - Dobře, do toho.
PROMIŇ. DNESKA NEPŘIJDU. ZASE MÁM HOREČKU.
Vykládáme všechno, že?
ALE NIC VÁŽNÉHO. HODNĚ ŠTĚSTÍ V PRÁCI, HARUTO!
CO? PŘIJDU ZA TEBOU!
UŽ MÁME SKORO SBALENO.
PŘIJEDU K TOBĚ NA KOLE!
Sakra!
No tak!
Ano?
No…
Rád vás poznávám. Jsem Haruto Asakura.
Přišel jsem za Misaki.
Mohla byste jí dát tohle?
Hej, ty!
Ty jsi ten kluk s tím lalůčkem!
Co?
Chceš sbalit Misaki, že?
- Tak chceš? - Hej, nech toho!
Drž hubu!
Ahoj. Jsem Misakiina švagrová…
- Tohle je Ajano. - Ajano.
- A to je můj bratr. - Aha.
- Nepouštěj ho dovnitř! - Uhni.
Když máš čas na kraviny, měla bys jet do nemocnice!
Šla jsem k doktorovi a ten mi řekl, že jsem nachlazená.
Zajeď do fakultní nemocnice.
Neboj se, je to jen slabá horečka!
- Z cesty. - Omlouvám se.
Přeháníš to.
Měl by ses první omluvit za jeho zranění.
Promiň.
Omlouvám se.
Z ohleduplnosti k tvému hroznému zranění
ti dám
jedno kolo.
Přesně tři minuty. Jasný?
Ano.
Moc vám děkuji.
Za co mi děkuješ?
Promiňte.
Počkej chvíli.
- Už mám skoro uklizeno. - Dobře.
Haruto!
Už můžeš jít dál.
Na konci chodby.
K ní do pokoje tě nepustím.
Chápu.
Au…
Promiň, že jsi čekal.
Prosím, pojď dál.
Co se děje?
Zůstanu tady.
Tak dobře.
Jak se cítíš?
- Něco pro tebe mám. - Jo?
Jé, jahodové želé!
Děkuju.
Bolí tě v krku?
Máš kašel?
Měl jsem ti koupit kapky na kašel…
Ne!
To není důvod, proč mám roušku.
Nejsem namalovaná.
Když nejsem namalovaná, vypadám jak děcko.
Nevadí mi to.
Vlastně to chci vidět.
Ani náhodou.
Nechci tě nakazit.
A kdybys mě viděl zblízka, smál by ses.
Ne, nesmál.
Přísahám.
To nepomůže.
Ne, vážně. Nebudu se smát.
Určitě?
Přísahám na svůj lalůček.
Tak dobře.
Řekni něco.
Jsi krásná.
To je trapné.
- Ne, nedělej to! - Co?
Nemůžu?
- Rozhodně ne! - Proč?
Vypadám bledě a nemocně.
Ale…
Děkuju.
Nikdo mi ještě nikdy neřekl, že jsem krásná.
Potěšilo mě to.
Jestli ji políbíš, zabiju tě.
- Promiň! - Zazvonil zvonec, šampióne.
- Dobře. - Misaki, jedeme do nemocnice.
- Co jsi dělal? - Omlouvám se.
- Dolů! - Jo, jdu.
HARUTO ASAKURA
Haló?
Omlouvám se za bráchu.
- Až se uzdravím… - Můžeš jít k oknu?
K oknu?
Ano.
Brzy se uzdrav.
Jo.
Až se uzdravíš, půjdeme na ohňostroj…
Hej, Misaki!
- Pohni si! - Počkej!
Promiň.
Co jsi říkal?
Ohňostroj?
Jo, půjdeme.
Těším se na to.
Jo.
- Brzy se uvidíme. - Jo. Opatruj se.
- Měj se. - Ahoj.
To bolí!
Hrozně to bolí!
To bolí!
Takaši!
Jsem doktor Kamija, specializuji se
na genetické poruchy.
Půjdu rovnou k věci.
Misaki,
možná trpíte progerickým syndromem.
Progerickým syndromem?
Nebudeme to vědět jistě, dokud neprovedeme důkladné vyšetření,
ale vidím příznaky.
Co to sakra je ta „progerická“ věc?
Jakmile začne, ihned zaznamenáte nárůst šedin a vrásek,
tuhnutí kůže a změnu její barvy, šedý zákal.
Jiné příznaky zahrnují slábnutí kostí a svalů.
Když se nemoc vyvíjí, kromě viditelných změn
začne slábnout imunitní systém
a mohou se objevovat zhoubné nádory.
Jinými slovy, riziko vzniku rakoviny.
Počkat.
Teď se asi nechytám.
Jednoduše řečeno, je to nemoc, kdy stárnete rychleji než normálně.
Existuje několik druhů progerických syndromů.
Ve vašem případě
můžete stárnout dvanáctkrát rychleji než průměrný člověk.
Dvanáctkrát rychleji?
Jakmile to propukne,
může trvat jen rok,
než zestárnete.
To je směšné!
O takové nemoci jsem nikdy neslyšel!
Sestra byla celý život naprosto zdravá.
Nikdy nebyla vážně nemocná.
Takaši.
Je to jen domněnka, že?
Můžete se plést.
Abych zjistil, jestli se mýlím,
musím vyšetřit vaše geny.
„Je známo jen pár vzácných případů.
Může to být přirovnáno k…
životu…
který je přetáčen dopředu.“
PŘÍZNAKY PROGERICKÉHO SYNDROMU
DIAGNOSTIKA PROGERICKÉHO SYNDROMU
ŠEST MĚSÍCŮ PO PROPUKNUTÍ
To ne.
To nemůže být pravda!
- Neuvěřitelné. - Co?
Fakt jdeš? A co výsledky testů?
Horečka je pryč. Budu v pohodě.
Hele, viděla jsi to?
- Co? - Dnešní horoskop.
Doporučuje dnes zůstat doma.
Ty nečteš horoskop!
Ale díky, že se staráš.
Ale…
nechci, aby se o mě Haruto bál.
- Bav se. - Jo.
- Hej! - Co?
Nebuď venku moc dlouho.
Promiňte.
STANICE KATASE-ENOŠIMA
OHŇOSTROJ SE RUŠÍ.
- To je dobré. - Jo, je to skvělé.
- Haruto! - Ano?
Hele!
Vyjasnilo se!
Chtěla jsem ten ohňostroj vidět.
Misaki!
Co?
- Ach! - To je rychlost!
- Ty jo! - Hele!
To je ono!
Opatrně!
Hej, počkej!
Je konec!
- Ty jo! - To je skvělé!
- Hele! - Ohňostroj!
- Přines zapalovač. - Ahoj!
- Chcete to zkusit? - Můžeme?
- Já chci! - Dobře.
Tady máš.
- Tady! - Počkej!
Tudy!
Pojďte sem.
- Hoří to? - Jo!
Pomoz ostatním zapálit jejich.
Dobře.
Všem vám hoří?
Jsou tak roztomilí.
Ve vašem případě
můžete stárnout dvanáctkrát rychleji než průměrný člověk.
ŠEST MĚSÍCŮ PO PROPUKNUTÍ
Misaki.
Vezmeš si mě?
Co?
Teda… Nemusí to být hned.
Oba máme vlastní sny.
Ale…
chci…
s tebou sdílet život.
Chci s tebou být navždy.
Co tak najednou?
Chodíme spolu jen tři měsíce.
Jdeš na to moc rychle.
Třeba potkáš někoho lepšího, než jsem já.
To je mi fuk.
Chci být s tebou.
I když to jsou jen tři měsíce.
Jsi poslední holka, kterou kdy budu mít.
Takhle o tobě přemýšlím.
Chci být s tebou.
Roky a roky.
Přišly výsledky.
Misaki.
Váš stav je jeden z nejzávažnějších.
Máte progerický syndrom.
Nemáme žádnou spolehlivou metodu, jak ho léčit.
Jelikož jsme jej našli v rané fázi, budeme vás podporovat jak jen budeme moci,
abychom zmírnili váš stav.
Takže…
zestárnu dříve, než bych měla…
a pak umřu?
Nejen, že nemůžu ostatní zkrášlovat svými kouzly,
teď budu ošklivá i já.
Díky za všechno.
Jistě.
APARTMÁNY NAN'EI
Jdeme na to.
Co?
Promiň, že jsem se neohlásila.
Děje se něco?
To nic.
Jen jsem tě chtěla překvapit.
Je to doma stísněné,
ale chceš jít dál?
Jo.
Pojď dál.
Děkuju.
Omluv ten nepořádek.
Hned to uklidím.
Domovník mi dal nějaký čaj.
Kouzelný nástroj…
který zachytí okamžik navždy.
Co?
Chci něco vyfotit.
- Dej k sobě lokty. - Dobře.
- Takhle. - Je to zaostřené?
Asi ano.
- Jdu na to! - Dobře.
- Je to dobré? - Nádhera.
Máš pravdu.
Tohle už máš?
- Zkus stát ve stínu. - Dobře.
Pak vyfoť ty květiny na slunci.
Jo, to je dobré.
Co?
Zbývá poslední.
Vyfotíme ji spolu.
Co?
- Já už ji vyfotila! - Vážně?
Nech mě vyfotit tě aspoň jednou.
Hele, Haruto.
Ano?
K té tvé žádosti tehdy…
To nic.
Co?
Možná jsem na to šel moc rychle.
Počkám, až budu plnohodnotným fotografem.
Budu tvrdě dřít, abych se jím jednou stal
a ty řekla „ano“.
I kdyby to trvalo dva nebo tři roky.
Nebo pět.
Pak mi ji ukaž, jo?
Až vyfotíš skvělou fotku.
Jo.
To je slib.
Slibuju.
Tak jo, dneska přespím u tebe.
Co?
Tak najednou?
Teda, jsem pro, ale…
tvůj bratr mě zabije.
Prosím.
Nemám ani jeden.
Co?
Nemám žádné kondomy.
To nevadí.
Co se děje?
Haruto…
Misaki…
Kéž bychom spolu zestárli.
Sbohem…
Haruto.
TŘI TÝDNY SES NEOZVALA. DĚLÁM SI STAROSTI.
- PROSÍM, - NAPIŠ NĚCO, COKOLI. PROSÍM ODEPIŠ.
CO SE STALO? PROSÍM, ŘEKNI MI TO.
BEZ JEDINÉHO SLOVA OD TEBE SE BOJÍM, ŽE JSI MĚLA NEHODU.
PROMIŇ ZA SPAM.
BUDU ČEKAT.
Ariake tady minulý týden skončila.
Odešla odsud?
Říkala, že bude pracovat v salónu kamarádky v Harajuku.
Co je to za salón?
To nikomu neřekla.
Omlouvám se. Vždy vás stříhala ona.
Mě se neptej. Nevím.
Když neodepisuje, znamená to jen jednu věc.
Jak to myslíte?
Nechce tě vidět.
To není možné…
Prosím, nechte mě ji vidět.
Není tady.
Teď zmiz. Už se nevracej.
Misaki?
Misaki!
SVATYNĚ SHOWA-INARI
- Dobrý den. - Zdravím.
Ty nevíš, kdy přestat.
Uhni!
Naučila mě nikdy se nevzdávat.
Prosím.
Dejte jí aspoň tohle.
Jdu dovnitř.
Tohle ti tu nechal.
Myslím, že bys to s ním měla uzavřít.
PRO MISAKI. MÁM O TEBE STAROST. PROSÍM, ZAVOLEJ.
Já to tady vezmu. Počkej na můj signál.
Dobře.
MISAKI ARIAKE
Asakuro, zvedni to.
Asakuro!
Haló?
Díky za fotku.
Někoho jsem potkala.
Co?
Můj bývalý přítel, jeden z mých spolužáků,
si otevřel salón v Harajuku.
Požádal mě, abych tam pracovala.
Rozešel se se mnou, ale já ho vždycky milovala.
Teď s ním bydlím.
Lžeš.
To není pravda.
Nemůžeš to na mě jen tak vybalit.
Dobrý den.
Jsem Kamija, Misakiin přítel.
Mrzí mě, jak to dopadlo.
Ale
chce být se mnou.
Dejte mi zpátky Misaki.
Promiň, Haruto.
Sejdeme se.
Promluvíme si o tom.
Přijdu kamkoli.
Já už tě nechci vidět.
Proč ne?
Nelíbilo by se mu to.
Co to sakra znamená?
Jak můžeš být tak sobecká?
Vrátila ses ke svému bývalému a ani se se mnou nesejdeš?
Dej mi pokoj! To je ale hovadina!
Jsi hrozný člověk.
Je mi jedno, co si o mně myslíš.
Prosím, Haruto.
Chci…
abys na mě zapomněl.
Omlouvám se, že jsem vás o to požádala.
Děkuju.
Určitě jste to chtěla takhle?
Ano.
Ty idiote! Jak jsi mohl zapomenout nabít baterii?
Pan Sawai toho využije!
Je mi jedno, jestli tě nechala holka.
Nenos si s sebou do práce osobní věci.
Co?
Buď profesionál, sakra.
Omlouvám se.
Dám vám vědět, až budeme připraveni.
Omlouvám se za potíže.
Haruto Asakura, že?
Co chceš dělat se svým životem?
Co?
Takanaši v únoru pořádá soukromou výstavu.
Makoto dostává čím dál více zakázek na online reklamy.
Oba dřou,
aby z nich něco bylo.
Jaké fotky chceš fotit?
Měla jsem ho nechat…
alespoň jednou mě vyfotit.
To je ale hloupý způsob, jak dostat kopačky!
Ale víš,
zamilovat se do někoho, kdo miluje někoho jiného, není neobvyklé.
Já to mám stejně.
Co? Fakt?
Tak, dost už o mně.
Říká se,
že lidská srdce jsou stejně přelétavá, jako odkvétající okvětní lístky.
Měl bys na ni prostě zapomenout.
Nevím, jestli to zvládnu.
Chceš s tím pomoct?
Co?
HEMI KOSODATE-JIZO
Vážně terapie elektromagnetickými vlnami pomůže?
Jo.
Říkali,
že to aktivuje buňky, ne?
Tihle lidé umí vyléčit jakoukoli nemoc.
Jsou tím proslulí.
Můžeš skončit kdykoli.
Určitě je to lepší než zkoušet
to s tou „osteoporózou“ nebo co.
Prosím, zavřete oči.
HEMI KOSODATE-JIZO
- - Jé, dobrý den! - Zdravím.
- Čekáme na vás. - Tady.
- Musíte být unavený. - Ano.
Dobře.
Děkuji za platbu.
Léčba má efekt.
Děkuju.
Díky, že jsi přijela.
- Doplním nádrž, než se vrátím… - Hej.
Co?
Jak dlouho v tom chceš pokračovat?
Podle mě to vůbec nepomáhá.
Misaki slábne. Má potíže i s chůzí.
Tak…
jaký to má smysl?
Bude nějakou dobu trvat, než uvidíme výsledky.
- Vážně? - Jo.
Ale pověz mi, ty elektromagnetické podložky a tak…
Kolik jsi za ně utratil?
- Tohle nepomáhá… - Co po mně chceš?
Víš ty co?
Tobě se to mluví. Nejsi rodina.
Od teď si hleď svého.
Dobře.
Jsou to jen listy papíru.
Listy papíru se scenérií.
Bresson jednou řekl,
že fotografie znamená
dát hlavu, oko a srdce do stejné linie pohledu.
Jinými slovy, je to způsob života.
Být profík znamená mít talent a techniku.
Ale to nejdůležitější
je fotografovo srdce.
Co si přeješ, když mačkáš spoušť.
A co ty, Asakuro?
Jaké přání chceš na svých fotkách zachytit?
Přání?
Túra do hor není žádná sranda.
Díky,
že jsi šel se mnou.
Po tom, co se tehdy stalo, jsem si myslela, že mě odmítneš.
Dost ses opila.
Nemám čas hledat si přítele.
Mám sen.
Sen?
Dělám v reklamě, jen abych se uživila.
Jednou chci lézt po horách celého světa
a fotit si to.
To je můj sen.
V našem oboru
není zlomené srdce
nevýhodou.
Tragická láska tvoří silné umění.
Alespoň to si myslím já.
Měl by ses prospat.
MISAKI ARIAKE
SMAZAT ZRUŠIT
SMAZAT MISAKI ARIAKE?
SMAZÁNO.
Hele.
Položím tě.
Co?
Spletl jsem si datum?
Co?
No tak!
- Promiňte. - Ano?
Klinika má dnes zavřeno?
Toho doktora včera zatkli.
Co?
Počkat, co?
Ukázalo se, že to byl podvod.
Podvod…
Podváděli pacienty kvůli penězům. Hrozné.
Zatraceně…
Pěkně nás dostali.
Sakra.
No…
Neboj se.
Najdu jiný způsob, jak tě vyléčit.
Dobře?
Ne, to nic.
Už za mě neutrácej.
Nedokázal jsem ti zajistit žádnou pořádnou léčbu.
Nemohl jsem nic udělat.
Omlouvám se,
že jsem tak neschopný brácha.
No tak.
Copak si nevzpomínáš?
Co máma s tátou umřeli…
vždycky ses o mě postaral.
To není pravda.
Když jsem převzal restauraci,
byl jsem neslušný k zákazníkům…
kazil jsem jídlo…
Já vím. Ale i tak…
vždycky jsi řekla, že je to v pořádku, tak jsem…
Já…
Omlouvám se.
Odpusť mi.
- Moc mě to mrzí. - Takaši.
Mám hlad.
Nezajdeme někam na jídlo?
Misaki?
Co se děje, Misaki?
Jsi v pořádku?
Hej!
Jak to chcete?
Chcete i nabarvit?
Mám vám to odbarvit?
Ahoj, Misaki! Jak se máš?
Jako vždycky.
Jasně.
Přinesla jsem ti, co jsi chtěla.
Kolagen, extrakt z placenty,
karotenoidy.
A co je tohle?
Ale víš…
Nemyslím, že to všechno musíš brát.
Jak to myslíš?
Tak jsem to nemyslela.
Promiň.
Nevíš, jaké to je.
Jsi hezká, bez jediné vrásky.
O mě se neboj.
Měla bys připravovat svatbu.
Misaki.
Ohledně té svatby…
Odkládáme ji.
Co?
Proč?
- Co to má znamenat? - Není…
- Já to věděla! - Já…
- My ne… - Je to moje vina, že?
- Říkáš, že je to moje vina! - Ne, je to moje práce.
Ty za to nemůžeš…
To stačí.
Musím se dát do rehabilitace.
Díky za pomoc.
- Misaki… - Odejdi, prosím!
Je čas na večeři. Vy se nevracíte?
Ještě chvíli.
Slečno Ariake? Jste v pořádku?
- Nomuro, můžeš sem? - Co se děje?
Makabe, donesla bys ručník?
- Dobře. - Nebojte, utřeme to.
Podá mi někdo ručník?
To není moc hezké, že? Tak vás převlékneme.
Už je to dobré.
Dám sem přenosnou toaletu.
Zazvoňte, kdybyste potřebovala pomoc.
Hned jsme zpátky.
Změřila jsi panu Sasakimu teplotu?
Ještě ne, promiň.
Tady.
Použij tuhle.
Mám tři miliony.
To nemůžu přijmout.
Taky jsem rodina.
Chci pomoct.
Misaki je i pro mě jako sestra.
Nádherný den na odchod z nemocnice.
Tak.
A je to.
Ajano.
Chtěla bych někam zajet.
Kam?
Děkuju.
Už jsem v pohodě.
Dobře.
Hotovo! Jdeme jíst.
To je luxus, co?
No tak, jez.
Dáš si maso?
Snad je hotové.
- Hej, Ajano. - Co?
Už sem prosím nechoď.
Od doby, co jsem onemocněla…
ti strašně závidím.
Jsi tak krásná.
Tak zářivá.
Když tu se mnou zůstaneš,
budu ti závidět ještě víc.
Asi tě budu nenávidět.
- Tak… - To nevadí.
Jen mě nenáviď.
Je mi to jedno.
Nenáviď si mě, jak jen chceš.
- Jen prosím… - Nechci tě nenávidět.
Beru tě…
jako svou opravdovou sestru.
Ajano.
Díky za všechno.
Postarej se o bráchu.
I když budu pryč,
chci, abys byla navždy jeho rodinou.
Slib mi jedno.
Slib mi…
že jednoho dne…
Jednoho dne…
se znovu setkáme.
OMLOUVÁME SE ZAVŘENO AŽ DO ODVOLÁNÍ
V poslední době
se její stav zhoršuje.
Je mi to líto, ale Misaki…
se pravděpodobně nedožije jara.
Její stav se může drasticky zhoršit.
Budeš nadšená, Misaki!
Dárek od Santy.
Co myslíš?
Barva květů sakury.
Zkus si ji.
Tady.
Padne jako ulitá.
Super!
Sluší ti.
Mám ten nejlepší vkus.
- Jsem skvělý. - Je od Ajany, že?
Co?
No tak!
Máš tady i červenou ponožku.
Napiš přání
a dej ho dovnitř.
Kde je propiska?
Najdu propisku.
To bude stačit.
- Dobrý den. - Zdravím.
- Pozor, schod. - Jasně.
- Opatrně. - Jdeme dovnitř.
- Děkuju. - Tady opatrně.
Tudy.
Teď za roh.
Dobře. Moc vám děkuju.
CHCI, ABY MÉ UTRPENÍ SKONČILO.
Asakuro.
Dal jsem pryč horní rám.
Dobře.
Můžeš ta světla posunout dál?
Dobře.
Tak jo, rozsviťme je.
- Dobře. - Jasně.
- Zapínám. - Dobře.
Tak.
- Taky až nahoru. - Jasně.
Asakuro.
Ano?
Někdo za tebou přišel.
Máš chvilku?
Promiň, že jsem ti lhal.
Moje sestra…
už není tou Misaki, kterou znáš.
Nechtěla zemřít v hanbě.
Bojovala ze všech sil.
Nechtěla,
ať ji takhle vidíš.
Ale…
hluboko uvnitř
jí pořád chybíš.
CHCI VIDĚT HARUTA.
Já už ji vyfotila.
Nech mě vyfotit tě aspoň jednou.
K té tvé žádosti tehdy…
To nic.
I kdyby to trvalo dva nebo tři roky.
Nebo pět.
Chci…
abys na mě zapomněl.
Dej mi pokoj!
To je ale hovadina!
Prosím.
Zachraň Misaki.
Prosím!
To se mi ulevilo!
Abych pravdu řekla, dost mi bušilo srdce.
Budu kadeřnice a použiju svá kouzla,
aby se mí zákazníci cítili dobře.
Děkuju.
Nikdo mi ještě nikdy neřekl, že jsem krásná.
Potěšilo mě to.
Misaki.
Tvůj bratr mi všechno řekl.
O tvé nemoci.
Promiň, že jsem si ničeho nevšiml.
Musela ses tak bát.
Promiň, že jsem si toho nevšiml.
Pořád jsem…
zdrcený.
Nechápu to.
Nemůžu tomu uvěřit.
Co se ti…
stalo.
Ale…
ať už…
Ať už vypadáš jakkoli…
miluju tě.
Jsi…
láska mého života.
Vrátím se.
Slibuju.
Děkuju.
Vím, že to bylo náhlé. Omlouvám se.
Hrozně jsem se bála.
Ale…
jsem šťastná.
Zase jsem slyšela jeho hlas.
Řekl, že mě miluje.
Topení u mě v bytě se rozbilo.
Takže jsem furt zabalený do deky a třesu se zimou.
Kéž by mi Santa dal nové topení.
Kdyby jen řekl: „Jasně, máš ho mít.“
Ale Vánoce už skončily.
Nedávno jsme ve studiu používali falešný sníh.
Bylo to tak hezké, úplně mě to dostalo.
Nemohl jsem z něj spustit oči.
Takanaši se na mě tak naštval.
Řekl, že mi nacpe celou plechovku do krku.
Ten film, u kterého jsi usnula.
Je už na DVD.
Ale pořád si ho nejde půjčit.
Za nějaký čas si ho půjčím.
Pamatuješ…
když jsi mi střihla do lalůčku?
Nejdřív to strašně bolelo a byl jsem v šoku.
Ale teď jsem rád, že se to stalo.
Kvůli tomu neštěstí
jsem s tebou mohl jít na rande.
Hele, Misaki?
Známe se jen krátce.
Ale všechen nás společný čas
byl plný radosti.
Takže…
příští rok…
Příští rok…
navštívíme různá místa.
Půjdeme zas pozorovat kvetoucí sakury.
Dáme si pár drinků a půjdeme na mejdan.
V létě se budeme dívat na ohňostroj.
Na podzim pojedeme stanovat a užijeme si krásných listů.
Uvaříme si na ohni.
V zimě bychom mohli jet do lázní,
nebo spolu postavit sněhuláka.
A mít koulovačku s tvým bráchou.
To všechno budeme dělat.
Užijeme si to…
a vytvoříme si…
krásné vzpomínky.
A co ty, Asakuro?
Jaké přání chceš na svých fotkách zachytit?
Příští měsíc
se zúčastním Takanašiho výstavy.
Pronajmeme si galerii a vystavíme nějaká svá díla.
Bude to poprvé,
co můžu jako fotograf vystavit svou práci.
Chci…
abys mé fotky viděla.
Dnes je poslední den.
Určitě?
Opravdu…
nepůjdeš?
ČAS A PROSTOR
Nemůžu se s ním vidět.
Nevzdávej to.
Nevzdávej se takhle!
Kvůli té nemoci ses vzdala spousty věcí.
Své práce, snu o vlastním salónu…
svatby a výchovy vlastní rodiny.
Byla jsi tak silná.
A proto
se nemůžeš vzdát
toho nejdůležitějšího.
Prosím dejte vědět, kdybych mohla s něčím pomoct.
Dobře, užijte si výstavu!
Vítejte.
Haruto…
Haruto Asakura…
Jeho fotky jsou v tamté místnosti.
Mám vám to ukázat?
Ne, to je dobrý.
Opatrně, prosím.
Trochu blíž, prosím.
Chovejte se jako dobré kamarádky. Můžete se hýbat, jestli chcete.
Jsem Misaki Ariake
a dnes budu vaší kadeřnicí.
Děkuju.
Jak to chcete?
Jsem rád, že jsem se do tebe zamiloval.
Jednoho dne proměním tu lež ve skutečnost.
A až udělám skvělou fotku,
ukážu ti ji.
Proč o to nezabojuješ?
Nemůžeš se vzdát svého snu jen proto, že to není jednoduché!
Začni zase fotit!
Misaki!
Chci se změnit!
Už nechci utíkat.
Říkal jsem si, že je to tvá barva.
Má barva?
Tvůj úsměv je přesně jako…
květy sakury v plném rozkvětu.
Jsi krásná.
Jestli ji políbíš, zabiju tě.
- - Omlouvám se! - Zazvonil zvonec, šampióne.
Misaki.
Vezmeš si mě?
Chci…
s tebou sdílet život.
Chci s tebou být navždy.
„Věci, které se nikdy nezmění.“
Neviděl jsi ji?
Vrátím se tam.
Jo.
Před námi je asi nehoda.
- Tady vystoupím. - Dobře.
Děkuju.
Haruto…
Chybíš mi.
Haru…
Jste v pořádku, madam?
Tady.
Děkuju.
To nestojí za řeč.
Opatrujte se, prosím.
Omlouvám se…
Nemohl jsem tě pozvat na kremaci.
Byla tvrdohlavá až do konce.
Zajímalo by mě, po kom to měla.
Tohle měla…
schované.
Nemohl jsem to dát k ní do rakve.
Tak to není.
Chtěla by, aby to měl Haruto.
Víš…
že to k ní patří.
Vadilo by, kdybych…
se podíval do jejího pokoje?
Nevšiml jsem si.
Ten den ve sněhu…
ses usmála od ucha k uchu, když jsi mi děkovala.
Tento autobus jede na Mezinárodní terminál letiště Haneda,
přes Vnitrostátní terminál letiště Haneda.
Pro vaši bezpečnost žádáme cestující, aby si zapnuli…
- Použij nohy! Pohyb! - Dobře!
- Pořádné rány! - Mám to!
Její vzhled se možná změnil,
ale její srdce bylo stejné.
Jsem…
na ni hrdá, jako na sestru.
Děkuju.
Harutovi.
Ještě nikdy jsem ti nepsala dopis.
Jsem trochu nervózní.
Šla jsem na tvou výstavu.
Díky za pozvání.
Opravdu jsem se bála jít ven.
Ale pomohl jsi mi ven z mé ulity.
Jít ven po tak dlouhé době bylo jako vzrušující dobrodružství.
Přesně to jsem potřebovala.
Protože tvé fotky
byly tak nádherné.
Víš co?
Vždy jsem se bála
plynutí času.
Bála jsem se toho,
jak se změní můj vzhled a situace.
Ale některé věci se nikdy nezmění.
VĚCI, KTERÉ SE NIKDY NEZMĚNÍ
Na tvých fotkách
mi je stále 25 let, tak jako tobě.
Krajiny, co jsme viděli…
Naše vzpomínky na ten den…
se nikdy nezmění, bez ohledu na to, kolik času uplyne.
Když takhle přemýšlím, jsem šťastná.
Haruto.
Jsem ráda, že jsem ti tehdy střihla do lalůčku.
Jsem ráda, že jsi mě tehdy v té nemocnici pozval na rande.
Jsem ráda, že ses vrátil k focení.
Byla to jen krátká doba…
ale jsem tak ráda…
že jsem s tebou mohla sdílet život.
Díky tobě jsem ráda…
za spoustu věcí.
Pamatuješ?
Jednou, když jsem tě stříhala,
jsi to taky řekl.
„Jsem rád, že jsem se do tebe zamiloval.“
Tak jako já.
Jsem ráda…
že jsem se do tebe zamilovala.
A bude to tak napořád.
Teď i navěky,
vždycky tě budu milovat, Haruto.
P.S.
Škoda, že jsme se dnes neviděli.
Nebylo mi moc dobře, tak jsem šla domů, jakmile jsem si prohlédla tvé fotky.
Těším se, až tě zase někdy uvidím.
Až se znovu potkáme, chci vidět víc tvých fotek.
Tvé fotky jsou nádherné.
Nepřestávej fotit.
Haruto.
Děkuju.
Misaki Ariake.
Je na druhé straně světa.
PUESTA DE SOL DE MAKOTO
Přece tě Makoto neporazí.
To je dobré.
Tvařte se veseleji.
Úsměv! Dobře!
Všichni se usmějte!
Tvařte se překvapeně. Přesně tak.
Super!
A teď ruce nahoru.
Poslední. Dobře!
- Dobrá práce. - Díky!
- Děkuju. - Díky.
- Běž tam. - Dobře.
Odpověď najdeš jen přes hledáček.
Co?
Nezáleží na tom, jak moc se trápíme a svíjíme,
my fotografové najdeme odpověď jen přes hledáček foťáku.
Ano…
Třeba tvé fotky z výstavy.
Tehdy jsem poprvé viděl fotky pořízené jen pro blaho někoho jiného.
Dobře!
Budu fotit dál.
Asi budu navždy litovat
té chvíle, kdy jsem si tě nevšiml.
Pořád budu muset hledat odpověď.
Proto vždycky, když přijde jaro,
vzpomenu si na tebe.
Mé odkvétání.
Prosím, vezměte si leták.
- Promiň! - Pardon.
Chtěla byste být vlasová modelka?
Překlad titulků: Kateřina Malurková