Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎AVEM O FANTOMĂ
‎UN AN MAI TÂRZIU
‎- Salut! ‎- Bună!
‎Bună, familie Presley! Eu sunt Barbara.
‎- Îmi pare bine. ‎- Asemenea.
‎Știu că e cam neîngrijit, ‎dar se rezolvă rapid, nu?
‎- Ce ziceți de pridvor? ‎- Tare!
‎Totul e original.
‎Sunteți aici cu toții? Sunteți gata?
‎- Să vedem! ‎- Bine.
‎Totul e-n regulă?
‎Da. Intrați, vă rog!
‎Curățătorii vin abia marți.
‎După cum vedeți, ‎casa are farmecul unei ere apuse.
‎A fost construită în 1904.
‎Este înregistrată la autoritatea ‎de conservare a patrimoniului,
‎deci are valoare adăugată.
‎Priviți toate aceste superbe...
‎Unde e Kevin?
‎Ce faci?
‎Intră.
‎- Chiar trebuie? ‎- Da, trebuie.
‎Spațiu de depozitare cât vreți!
‎Baia principală, ‎cu gresia și accesoriile originale.
‎Ați văzut tavanele înalte? ‎Mai rar așa ceva!
‎Casa are un preț foarte mic.
‎Știu că e cam dărăpănată, dar totuși...
‎Nu s-a întâmplat nimic rău aici, nu?
‎Doamne...
‎Nici vorbă! ‎Piața avantajează cumpărătorii acum.
‎- Ți-am făcut-o, fraiere! ‎- Ce haios!
‎- Ai fost acolo mereu? ‎- Da.
‎- Dumnezeule! ‎- Greu te-ai prins!
‎M-ai făcut să mă umplu de praf.
‎...puțină muncă la grădină, nu?
‎Ne mutăm aici, oare?
‎Sub nicio formă. E o ruină.
‎Ai grijă la dreapta! Virează strâns!
‎Întoarce mai mult! Stai! Nu!
‎Ai grijă! Ai dărâmat cutia poștală!
‎DE-ALE LUI KEVIN
‎Mai sunt vreo zece în camion ‎și nu se vor muta singure.
‎Haios!
‎Joy!
‎Nașpa, nașpa...
‎Ce faci?
‎Așa da!
‎Haide! E o petrecere cu dans, frate!
‎Aleg ceva ca lumea.
‎Hai la dans, Kevin!
‎Mai știi când dansai cu babacul tău? ‎Hai, arată-mi mișcările!
‎Haide!
‎- Haide, omule! ‎- Nu am nevoie, tată. Mersi!
‎- Dă-mi telefonul! ‎- După cină.
‎- Mamă! ‎- Nu mă bag.
‎- Sigur că nu. ‎- Scutește-mă, Frank.
‎Deci preferi să asculți ‎un moș alb cântând la chitară?
‎Terry Kath e un chitarist legendar.
‎„Terry Kath e...”
‎Nu e adevărat. Hendrix e cel mai tare.
‎Ai citit asta undeva?
‎E un fapt. Întreabă pe oricine.
‎Întreabă-l pe Jimi Hendrix.
‎A spus că Kath e cea mai mare ‎influență a lui și că era un geniu.
‎Tipul s-a împușcat în față din greșeală. ‎Numai geniu nu era!
‎Zise tipul care citește ghiduri.
‎Știi ce?
‎Regret că ești atât de nefericit.
‎Bine? Suntem aici împreună ‎ca să o luăm de la capăt.
‎Mi-ar face plăcere să fii mai optimist.
‎Al câtelea început nou e ăsta, tată? ‎Am pierdut șirul.
‎Ce naiba, omule?
‎Ce? El a început.
‎Așteaptă! Nu pleca!
‎La naiba!
‎Sfinte Sisoe!
‎ADEVĂRURI DESPRE FANTOME
‎„Majoritatea entităților ‎au suferit traume majore.”
‎Băi! Da, tu!
‎Poți să ții de șase un pic? Haide!
‎Nu cred că ai voie să faci asta.
‎Un rasist mi-a scris numărul.
‎Lumea îmi cere orez gratis în mesaje.
‎Orez gratis?
‎Nu știi? Asiaticii mănâncă doar orez.
‎- Schimbă-ți numărul. ‎- Să accept abuzul instituționalizat?
‎- Nu, doar... ‎- Știi cât de șmecher e numărul ăsta?
‎222-CACA.
‎Numerele astea de telefon ‎sunt imposibil de obținut.
‎Cred că suntem vecini.
‎- Zău? ‎- Da.
‎Familia mea s-a mutat lângă voi.
‎Te-ai mutat în Casa Morții?
‎- Care casă? ‎- Cică e bântuită.
‎Sunt atee, deci nu ar trebui să cred,
‎dar, în adâncul sufletului, ‎mi-ar plăcea ca după moarte
‎să mă întorc să-l bântui pe Ted Cruz.
‎În fine...
‎Ar trebuie să ne vedem, vecine. ‎Ce faci după școală?
‎După școală... Trebuie să studiez.
‎- Am de învățat. ‎- Mișto!
‎Bine. Îmi știi numărul ‎în caz că te răzgândești.
‎Sau dacă-ți trebuie orez.
‎Ce-i cu mutra asta?
‎- Cum a fost drumul spre casă? ‎- Super.
‎- Dar al tău, Kevin? ‎- În regulă.
‎- Fulton, dă-mi telefonul. ‎- De ce?
‎Susan mi-a spus ‎că fratele tău a mers pe jos.
‎- Aveai o singură însărcinare. ‎- E aiurea.
‎- Kevin? ‎- Nu comentez.
‎Mă auzi?
‎Sunt eu.
‎Ești aici?
‎- Bau! ‎- Încetează!
‎Oprește-te.
‎N-ai să vezi.
‎Probabil că a funcționat cu ceilalți,
‎dar viața mea e mult mai înspăimântătoare.
‎Ia loc.
‎Haide!
‎Mișto tricou!
‎Am jucat popice doar o dată, la opt ani.
‎Tata s-a bătut cu tipul de lângă
‎din cauza unei comenzi de aripioare.
‎Managerul ne-a interzis accesul pe viață.
‎Poți vorbi?
‎Scoți doar gemete și suspine?
‎Auzi, ai... murit aici?
‎În casa asta?
‎Nu-ți amintești?
‎Îți amintești ceva?
‎Deci te cheamă Ernest, nu?
‎Numele de pe tricou.
‎Eu sunt Kevin.
‎Măiculiță!
‎Ce tare!
‎Îmi pare bine, Ernest.
‎Așadar...
‎Noi nu te putem atinge, ‎dar tu ne poți atinge?
‎Ca stripteuzele.
‎Kev! Am nevoie de telefonul tău.
‎E ca-n congelator aici!
‎- Dă-mi telefonul. ‎- La ce-ți trebuie?
‎Eu am prieteni. ‎E vina ta că mi l-a luat mama.
‎Nu eu m-am abandonat.
‎- Cum zici tu. Unde e? ‎- Nu, Fulton.
‎Oprește-te!
‎Dă-mi drumul! Fulton!
‎Ce naiba?
‎- De ce ești așa vesel? ‎- Poftim?
‎Nu am voie?
‎Poți avea orice dispoziție vrei.
‎- E bine să fii vesel, doar că e rar. ‎- Lasă-l în pace.
‎- Mersi! ‎- Bine.
‎Știm că fiecare atom,
‎fiecare moleculă din corpul uman, ‎sunt compuse din energie.
‎Dar ce se alege de câmpul energetic ‎după moartea corpului?
‎Eu cred că energia poate fi capturată.
‎Vezi lumea de dincolo. Ascult-o. ‎Fii lumea de dincolo.
‎Judy Romano e ‎Mediumul din West Bay.
‎- ‎Vinerea, la ora 21:00. ‎- Ce naiba e asta?
‎Ce faci cu telefonul meu?
‎- Fulton. ‎- Parșiv mic! De ce ții secretul?
‎- Dă-mi-l! ‎- Stai așa!
‎Încetați!
‎- Avem o fantomă. ‎- Bine.
‎Pe bune. Kevin a filmat-o. Uite!
‎- E un film de groază? ‎- Nu.
‎- Arată realist. Cum ai făcut asta? ‎- N-am făcut nimic.
‎- Frățioare! ‎- Să-i arătăm mamei!
‎Nu îi putem spune!
‎- De ce nu? ‎- Fiindcă o s-o ia razna. Știi și tu.
‎Hai, jurați!
‎- Serios? ‎- Haide, jură pe roșu.
‎- Sărută! ‎- Nu...
‎Sărută!
‎Bine.
‎- Îmi dai telefonul? ‎- Da. Trimite-mi clipul.
‎- De ce? ‎- Haide!
‎De ce ești mereu Gică Contra? ‎Trimite-mi-l, te rog.
‎Fie!
‎- Gata. ‎- L-am primit. Mersi!
‎ÎNCARCĂ CLIP ‎DOVADA VIEȚII DUPĂ MOARTE
‎DOVADA IREFUTABILĂ A LUMII DE DINCOLO
‎FACEȚI CUNOȘTINȚĂ CU ERNEST, ‎O FANTOMĂ REALĂ
‎PUBLICĂ
‎„Fetița zăcea îngrozită, ‎cu ființa plutind deasupra patului.
‎Deși entitatea nu avea un chip clar,
‎știa că îi dorea răul.
‎Se lansă brusc, acoperindu-i gura. ‎Mirosea a mentă și putregai.
‎Lumea începu să se învârtă cu ea ‎înainte să leșine.
‎Când se trezi, entitatea dispăruse.
‎Desigur, nu a crezut-o nimeni. ‎Era doar un copil.
‎Fusese doar un vis, ‎imaginație hiperactivă.
‎Dar fetița știa adevărul.
‎Lumea spiritelor este reală ‎și periculoasă.”
‎Mulțumesc.
‎Nici pe mine nu m-au crezut. ‎Fantoma încă mă bântuie.
‎M-a urmărit acasă ‎de la un restaurant acum șase ani
‎și nu scap de ea.
‎Am încercat...
‎Scuze, port o conversație aici!
‎E foarte posesiv și homosexual.
‎Sunt ostenit.
‎Mulțumesc.
‎Doamne, te rog!
‎Bună!
‎Ai văzut videoclipul viral?
‎Nu intru pe rețelele de socializare. ‎Mă irită.
‎Un tip a găsit o fantomă în pod ‎și de data asta pare pe bune.
‎Întotdeauna pare așa ‎până la proba contrarie.
‎Nu e cartea mea.
‎O mie de vizualizări.
‎- E bine? ‎- Nu-ți da demisia.
‎„Mișto grafică! ‎Folosești Maya sau ZBrush?”
‎„Nașpa. Am văzut chestii mai tari ‎la ‎Vânătorii de fantome.”
‎- Ce? ‎- Cred că e un fals.
‎Dar e real.
‎Frank, vă uitați la porcoșaguri? ‎Ce e aia?
‎- Nimic. ‎- Tata a pus un clip...
‎- Fulton, abia le-am cumpărat. ‎- Băi!
‎De portocale o doare pe ea.
‎- Fructele-s scumpe. Puneți ceva la cale. ‎- Ba nu.
‎- Nu facem nimic. ‎- Sunteți suspecți.
‎Turnătorii o încasează.
‎- Să-i dăm bătaie! ‎- Da.
‎E cineva?
‎Nu-ți vrem răul.
‎Cică trebuie să vorbești ‎pe un ton impozant, să știe cine e șeful7.
‎Am înțeles.
‎- Spirit al casei, arată-te! ‎- Așa.
‎Uite!
‎- Bau! ‎- Frățioare!
‎- Nu e haios, băi. ‎- Ba e foarte haios.
‎- O s-o sperii. ‎- Nu.
‎Comportamentul ăsta de exorciști ‎de doi bani o sperie.
‎Salut!
‎Sunt eu.
‎Ei sunt tatăl meu, Frank, ‎și fratele meu, Fulton.
‎Noroc!
‎Vor să te cunoască.
‎- Penibil. ‎- Știți ce? Stați așa. Am o idee.
‎- Unde te duci? ‎- Cică are o idee.
‎Se duce după fantomă?
‎- Ce nebun! ‎- Gura, urâtanie!
‎Am o față atrăgătoare. Toți zic.
‎Lasă-l să cânte.
‎Funcționează! Continuă!
‎Ia uite-l!
‎Salut! E în regulă.
‎Nu e nimic, vezi?
‎Întreabă-l ceva.
‎- Nu poate vorbi. ‎- De ce?
‎E fantomă.
‎- Frank! ‎- Rahat!
‎Trebuie să dispară.
‎Beetlejuice, Beetlejuice, Beetlejuice!
‎Frank!
‎Ce-i asta?
‎Pe bune? Te faci că nu știi?
‎Asta e casa noastră, nu?
‎E vocea lui pe filmare, nu?
‎- Eu... ‎- Tu ce?
‎Ce, Frank?
‎26.000 de vizualizări ‎în sub cinci minute. E colosal.
‎Am văzut-o cu ochii mei, Barbara.
‎Sunt sigură că așa crezi, draga mea.
‎Carly a mea a luat Xanax cu vin ‎și se credea Edith Piaf.
‎Stai așa! Nu sunt drogată. Avem dovezi.
‎Sunt clipuri online.
‎- Unde crezi că te duci? ‎- Afară?
‎- Stai pe loc! ‎- Mamă!
‎Sunt sigură că ai încălcat ‎legi de confidențialitate.
‎Nu trebuie să dezvăluim ‎prezența fantomelor. E în contract.
‎O să te contacteze avocatul.
‎- Avem avocat? ‎- Nu, suntem faliți.
‎- 27.000! ‎- Pot pleca?
‎Nu! Erai pe mână cu ei.
‎- Tata ne-a pus să promitem. ‎- Zău așa! Frank!
‎- Știam că o să-ți pierzi mințile. ‎- Da! Ca orice om rațional!
‎Avem o fantomă în pod!
‎- Scuze, trebuia... ‎- Și am aflat de la alții.
‎De la cineva care a văzut pe YouTube. ‎Nu era vorba că o să comunicăm?
‎Nu de asta am fost la 20 de ședințe ‎cu doctorul puturos?
‎- Eu mă retrag. ‎- Kevin.
‎- 30.000. O să mi-o pun pentru asta. ‎- Fulton!
‎Dispari!
‎- Îmi pare rău, Mel. ‎- Ne mutăm.
‎Nu, stai!
‎- Nu, așteaptă! ‎- Nu o să fim ca familiile de albi proști
‎din filmele de groază, deci plecăm.
‎Mă asculți până la capăt?
‎Mel.
‎Nu înțelegi cât de serioasă e treaba.
‎Am filmat ceva ‎ce nu a reușit nimeni vreodată
‎în toată istoria lumii!
‎Nu se discută!
‎Cui o să-i vinzi casa? ‎Ne-am băgat toți banii în asta.
‎- Dacă nu erai tu cu clipul ăla... ‎- Asta e ideea.
‎Sunt bani gratis. ‎Sunt tipi care fac milioane pe net
‎jucând ‎Minecraft ‎și dându-și foc la pârțuri!
‎Mel, noi avem o fantomă reală!
‎E ca-n Houston.
‎Era o schemă piramidală. ‎Asta e diferit. E ceva real.
‎E șansa noastră ‎să ne schimbăm viețile.
‎Mel.
‎Uită-te la mine, iubito.
‎Uite...
‎Îmi trebuie o victorie.
‎Măcar una.
‎Știi că e nebunie curată, da?
‎E PE BUNE, FRATE?
‎- Nu e o fantomă. ‎- Serios?
‎A trecut prin zid!
‎Iisuse!
‎Ce-i asta?
‎MAMA ÎL CUNOAȘTE PE ERNEST
‎#STARE DE SPIRIT
‎CE ȚIPĂT!
‎VĂD MORȚI
‎AȘA-I CĂ ERNEST E SEXY?
‎Ernest e o bunăciune!
‎Fantoma Ernest mi-a picat cu tronc.
‎Am visat că Ernie m-a lăsat gravidă.
‎Așa arăta fiul nostru.
‎„Treci prin zid ca Ernest.”
‎Să-i dăm bătaie!
‎Te simți bine? Fața ta, frate...
‎Mă numesc Cory ‎și încerc provocarea Ernest. Fiți pe fază!
‎SALVAȚI-L PE ERNEST DE CAPITALISM
‎Drepturile umane sunt și ale fantomelor.
‎Drepturile fantomelor... Ce?
‎Contezi și dacă nu ești făcut din materie.
‎Ai drepturi în Noua Zeelandă.
‎Te vor acolo, dar noi n-avem nevoie. Pa!
‎Iar COVID nu e real.
‎Abuz mental!
‎Normalizez dragostea pentru fantome.
‎- Sunt aici. ‎- Aprindeți una pentru fantome.
‎- Cine știa că ceva întunecat... ‎- Locuia în casă.
‎O poveste clasică de la focul de tabără.
‎O familie se mută într-o casă veche ‎locuită de o fantomă.
‎Dar scenariul acesta a devenit real ‎pentru o familie din Chicago
‎și au filmările pe YouTube ‎prin care o dovedesc. Urmăriți!
‎Frank.
‎- Ce-i asta? ‎- Ce?
‎E timpul să chemați firma de mutări.
‎- Invitații mei de azi... ‎- ‎Sfinte Sisoe!
‎Dați-i raportul lui Anderson ‎înainte de ședința congresională.
‎Mesteci gumă? Ce mai avem?
‎A sunat iarăși femeia aceea. Leslie.
‎- Agent Schipley! ‎- Fir-ar a naibii!
‎Leslie, ce surpriză plăcută!
‎Vă sun de trei zile.
‎- Nu știam. ‎- Ați văzut asta, nu?
‎- Ce-i aia? ‎- E un RHE.
‎Leslie, mersi că ai venit până aici, dar...
‎Am făcut un diagnostic. ‎Nu am găsit artefacte digitale.
‎Criminalistică digitală e curată. E real.
‎Trebuie redeschis Foarfeca magică.
‎Programul ăla a fost închis ‎acum 20 de ani, cu motiv.
‎E șansa noastră să dovedim
‎că fenomenele speciale nu sunt fantezii.
‎Haide!
‎- Mersi pentru vizită! ‎- E real!
‎E real. Agent Schipley!
‎E real! Te rog!
‎Ce?
‎Ce nebunie! Salutare! Cum merge treaba?
‎Nebunie curată!
‎Salutare!
‎EU CRED
‎Ce zici despre fantomă?
‎Așteptați o clipă! Bine, fraților!
‎- Spuneți-ne despre entitate. ‎- Bine, așteptați.
‎Când l-ai văzut ultima oară pe Ernie?
‎Ce le răspundeți scepticilor?
‎- Uitați-vă în jur! E plin de oameni. ‎- Sunteți în siguranță?
‎Comunitatea e în siguranță?
‎Sigur că da. E doar o fantomă.
‎Mersi, oameni buni!
‎Cine intră în casa mea?
‎Mare tupeu aveți! E o reședință privată.
‎- Frank! ‎- Știu.
‎E aiurea. Nu pot ieși din casă.
‎- Nu e așa de rău. ‎- Poftim?
‎Cineva a coborât pe horn.
‎- Poftim? ‎- Voia să intre. A rămas blocat.
‎A trebuit să sun la pompieri.
‎Știi cât de ciudat e ‎să ai pe cineva în horn?
‎Nu e Crăciunul.
‎- Iisuse! ‎- Nu e nostim.
‎Dispari sau sunăm la poliție.
‎Tot ce am citit zice ‎că pierderea memoriei e cauzată de traume.
‎E un mecanism de autoapărare.
‎Ne trebuie stimuli vizuali ‎ ca să-ți activăm memoria.
‎Doamne!
‎Nu?
‎E înfiorător.
‎E o afacere eșuată a tatei. ‎„Pastile pentru masculi.”
‎În loc de erecții, provoacă diaree.
‎Îți amintești ceva?
‎Bine. E-n regulă.
‎Mișcarea!
‎- Sunt fantome pretutindeni. ‎- Ia uite!
‎Îi place.
‎Cum adică: „De ce?”
‎De ce te ajut?
‎Fiindcă ești blocat.
‎Nimeni nu-și dorește asta.
‎Salut, vecine!
‎- Ai urlat. ‎- Nu înțeleg liniștea la bibliotecă.
‎De parcă zgomotul te prostește.
‎Ce mai faci? Dar fantoma?
‎Ați distrus cartierul.
‎Tata cheamă tractările încontinuu.
‎E cam rău, de fapt.
‎Scuze!
‎La ce lucrezi?
‎Acte de proprietate?
‎Da, încerc să aflu dacă Ernest a locuit ‎în casa noastră înainte să moară.
‎- Nu-și amintește cum a ajuns acolo? ‎- Nu-și amintește nimic.
‎- Un mister! ‎- Da, eu...
‎Bine.
‎Ești hacker, cumva?
‎Gata! Misterul e rezolvat.
‎Ernest Scheller. ‎A cumpărat casa la 5 aprilie 1965
‎și a vândut-o la 15 decembrie 1971.
‎- Cum a murit? ‎- O clipă.
‎Ciudat. Nu are certificat de deces.
‎- E cam mort. ‎- Nu zău!
‎Regret, se pare că e o fundătură. ‎Fac poante.
‎- Trebuie să exersez cu trupa. Noroc! ‎- Mulțam!
‎Aici, Tina.
‎MEDIUMUL DIN WEST BAY ‎JUDY ROMANO - REȚEAUA SPIRITELOR
‎Nu vreau să te jignesc, ‎dar nu mai ține așa.
‎Nu mai merg la ospicii.
‎Mâncarea e nasoală mereu.
‎Kris Jenner nu are o rudă ‎care a murit recent?
‎Câinele? Nu...
‎Bună!
‎Trebuie să închid.
‎Bine. Am treabă. Pa!
‎- Salut! ‎- Bună!
‎- Doamne! Tu trebuie să fii Frank. ‎- Da.
‎Toți de la RS suntem încântați ‎de tine și de situația asta.
‎Suntem bucuroși să vă avem în vizită.
‎Suntem fani ai emisiunii. ‎O urmărim tot timpul.
‎Ești o bomboană.
‎Și ești chipeș!
‎Nu mi-a spus nimeni.
‎Nimeni. Soțioara unde e?
‎- Se pregătește. ‎- Bine. Închide-o undeva.
‎Da! Ascunde-o sub pat, ‎fiindcă ești numai al meu.
‎Poți să te asiguri ‎că „el” e pregătit pentru mine?
‎- Ernest! ‎- Da!
‎E pregătit. Suntem gata.
‎- Merge șnur. ‎- Bine.
‎Sunt pregătită pentru el.
‎Uite, vezi?
‎Așa să te prezinți.
‎Intens. Visceral.
‎- Unde a dispărut? Cheamă-l. ‎- Pe cine?
‎- Nu te prosti. Știu că era aici. ‎- Nu e cățelul tău.
‎N-am spus asta. ‎Judy Romano așteaptă în sufragerie.
‎- Nu știu cine e. ‎- Mediumul din West Bay e aici!
‎Ea.
‎- De ce nu-l rogi tu? ‎- Fiindcă te place. Ascultă de tine.
‎Scuze de deranj, dar vă așteptăm jos.
‎Scuze, mulțumesc pentru răbdare. ‎Coborâm imediat.
‎E important, bine?
‎Emisiunea asta are mulți fani.
‎Dacă ne iese cum trebuie, ‎o să vindem cărți, produse...
‎Am putea fi Kardashienii de culoare. ‎Nu vrei să fii Kim?
‎Bine. În fine...
‎- Bine. ‎- Vorbești cu el?
‎Încerc.
‎Așa te vreau!
‎Ernest?
‎Ne distrăm?
‎Filmăm?
‎Așa.
‎Așadar, Frank...
‎Întreaga lume e captivată ‎de interacțiunile tale cu Ernest.
‎- Da. ‎- Însă există și mulți sceptici.
‎Până și eu gândeam:
‎„Nu știu dacă să cred filmările astea.”
‎Dar iată-mă în camera aceasta,
‎simțind ceea ce simt.
‎Știi... Energia e palpabilă, nu?
‎Da. Ernest e real.
‎Nu e magie aici.
‎Deci e aici acum?
‎O să vină. Nu-i așa?
‎Doar că e timid. E multă lume.
‎Frank.
‎Ernest!
‎Ești aici, frate?
‎Ernest, toată lumea te așteaptă.
‎Bine...
‎Frank, repară-ți aparatul holografic, ‎fiindcă am treabă altundeva.
‎Nu e nicio hologramă. E...
‎Ernest!
‎- Plecăm. ‎- Așteptați!
‎- Gata. ‎- Nu, stați așa!
‎Ai un pic de răbdare.
‎Ia te uită! Bună producție, Frank.
‎Ce?
‎- Fă ceva! ‎- Ce să fac?
‎- Spune-i să se oprească. ‎- Doamne!
‎Trebuie să mă las de televiziune.
‎Nu e profesionist.
‎Ce...
‎Iarăși tu?
‎La a doua vedere, ‎holograma lui Tupac era mai bună.
‎O să te repar la montaj.
‎E un dezastru.
‎Au primit fantoma căutată.
‎Voiau o fantomă, nu un film de groază.
‎Ți se pare haios? Totul e o glumă.
‎- Nu acum, Fulton! ‎- Avem o tonă de vizualizări.
‎- L-ai urcat fără permisiune? ‎- Da, și?
‎Mă dau în judecată!
‎Trei milioane de vizualizări ‎în șase minute.
‎E un record, nu?
‎Bravo! Pupă-mă-n cur, Pewdiepie!
‎Dr. Monroe, sunteți acasă?
‎Era și timpul!
‎- N-o să crezi ce am găsit. ‎- Ce?
‎- Nu aici. ‎- Ce?
‎- Scuză-mă o clipă. ‎- N-ai voie aici.
‎Cine zice? Regulile tale de gen? ‎Dispari, băiețaș!
‎Ce naiba, Joy? Ai înnebunit?
‎Nu, dar tu o s-o iei razna.
‎- Nu e el. ‎- De asta n-am găsit certificatul.
‎Ernest Scheller nu e mort.
‎Și a locuit în casa ta.
‎Am verificat în mai multe arhive.
‎Cine e Ernest al nostru?
‎Pariez pe coiul stâng că ăla știe.
‎- Pe ce pariezi? ‎- Ăla locuiește în Oklahoma.
‎Încerc să aflu unde anume.
‎Dar a deținut barul ăsta, ‎care încă există.
‎E la un kilometru de noi.
‎- Da, știu. Ce-ar fi să-l ducem acolo? ‎- Pe cine?
‎- Pe Ernest al nostru? ‎- Da.
‎Poate că se cunoșteau ‎și o să-i activeze memoria ceva de acolo.
‎Joy, nu poate ieși din casă.
‎- E blocat acolo. ‎- Ești sigur?
‎Ernest! Te iubesc, Ernest!
‎SUNT AICI PENTRU FANTOMĂ
‎Neexclusiv? Glumești?
‎Deja am conținut original pe canal ‎și fac de trei ori cât oferi tu,
‎deci mai gândește-te la o cifră ‎și sună-mă mai târziu. Pa!
‎Răspunzi tu, Frank?
‎Pe bune, un desen animat ar fi grozav.
‎Dar să fie pentru adulți.
‎Ai văzut o fantomă goală? ‎Eu nu. Cum ar arăta?
‎- Frank, răspunzi la ușă? ‎- Ce părți ar avea fantoma?
‎Bine, vin!
‎Scuze, nu vorbim cu presa.
‎Câteva minute, dacă se poate.
‎Joy a făcut cercetare.
‎Tipul care a locuit aici a deținut ‎un bar din apropiere.
‎Dacă te ducem acolo, ‎poate îți amintești ceva.
‎Joy! Ce naiba?
‎Ai dreptate. Scuze!
‎Ne-am gândit că poate...
‎Ce rece e!
‎Doamne, îmi pare rău. ‎Îmi place. Sunt fană.
‎Știu că sunt iritantă, ‎doar că se întâmplă cu adevărat.
‎Scuze! Îmi pare rău.
‎Așa deci... Trebuie să te ducem afară.
‎Ești sigur că nu poți pleca?
‎Ai încercat?
‎Cu adevărat.
‎Bine.
‎Ascultă, Ernest. Înțeleg.
‎Ești aici de mult timp,
‎iar lumea pare un loc înspăimântător.
‎Crede-mă, uneori mă îngrozește și pe mine.
‎Dar nu mai sunt răspunsuri aici.
‎Nu putem afla cine ești...
‎și ce ai pățit...
‎decât afară.
‎Îmi pare rău că am venit aici neinvitată.
‎- Aș fi sunat, dar știți voi... ‎- Scuze, care e scopul vizitei?
‎La sfârșitul anilor '90, ‎am fost recrutată de CIA
‎să conduc un program ‎numit Foarfeca magică.
‎Foarfeca magică?
‎Adică vă fumați mințile ‎și vă uitați la‎ Harry Potter‎ sau...
‎- Dragule... ‎- Era un program ultrasecret,
‎ascuns de cei mai mulți din guvern.
‎Studiam psihologia paranormală,
‎dar ordinele erau să găsim ‎și să capturăm o fantomă.
‎Nu ai de ce să te temi. Promit. Bine?
‎Stai așa!
‎Ascultă-mă!
‎Nu mai ești singur, Ernest.
‎Voi fi cu tine la fiecare pas.
‎Poți s-o faci.
‎Imediat ce s-a aflat că se cheltuie ‎milioane de la buget
‎pentru „aiureli științifice”, ‎programul a fost închis imediat
‎și agenția mi-a tras-o.
‎M-au scos țap ispășitor. ‎Asta m-a dărâmat.
‎Apoi a apărut Ernest.
‎Bine. Mersi pentru vizită, ‎dar suntem ocupați, după cum vezi.
‎- Vreau să-l văd. ‎- Nici vorbă!
‎Nu cred că înțelegeți ‎cât de gravă e situația.
‎Entitățile astea sunt periculoase.
‎Vă rog să plecați.
‎Pot părea prietenoase, ‎dar niciodată nu sunt cum se dau.
‎- Nu te mai rog... ‎- Fiul tău Kevin.
‎E apropiat de fantomă. ‎Am văzut, e în pericol.
‎Ajunge! Afară!
‎E o chestiune de siguranță națională. ‎Am dreptul să fiu aici.
‎Întoarce-te cu un mandat. ‎Până atunci, pleacă naibii din casa mea.
‎O să mă întorc. Puteți fi siguri.
‎- E el! ‎- La naiba!
‎Dumnezeule! E Ernest!
‎Ernest!
‎TRĂIESC PENTRU ERNEST
‎Fir-ar să fie!
‎- Ce nesimțit! ‎- Haide!
‎Acolo!
‎EXPERȚI DE RESURSE UMANE
‎FĂRĂ REGRETE
‎Băi!
‎- Atenție! ‎- Scuze!
‎Băi!
‎Bine, fă-te invizibil odată!
‎- De ce n-a făcut asta mai devreme? ‎- Nu știu. Hai să plecăm.
‎E o porcărie.
‎Ei bine, trebuie să-ți amintesc ‎de al Patrulea Amendament.
‎Ascund un terorist.
‎Nu sunt sigur că o fantomă ‎se încadrează în definiția legală.
‎Vor face o greșeală.
‎Oamenii neatenți o fac mereu.
‎Când se va întâmpla asta...
‎vom fi pregătiți.
‎Chuck E. Cheese e în susul străzii, copii.
‎Îl cunoașteți pe tip? ‎Lucra aici pe vremuri.
‎Localul a avut peste zece proprietari.
‎Ne putem uita pe aici?
‎Scumpo, pot pierde licența de alcool. ‎Trebuie să plecați.
‎E o prostie. Hai să mergem.
‎Stați așa!
‎Mai arătați-mi poza o dată.
‎Iată!
‎Doamne!
‎Vezi? E o legătură. Știam eu!
‎Ia stai! Tu ești puștiul ăla.
‎Scuze, nu știu la ce vă referiți.
‎Cel cu fantoma din casă. Tu ești!
‎Mulțumesc pentru timpul acordat. ‎Noi plecăm.
‎Ești genială.
‎Scheller trebuie să-l cunoască pe Ernest.
‎- Și te-ai îndoit de mine. ‎- Niciodată.
‎- Trebuie să aflăm unde e tipul. ‎- Mamă, e o fantomă acolo.
‎Cum zici tu, scumpule.
‎Ernest.
‎Ce s-a întâmplat?
‎Ernest.
‎Ernest!
‎Bună, tati!
‎Junebug.
‎La naiba!
‎Ernest, haide! Trebuie să plecăm!
‎Ernest!
‎Ernest, haide! Trebuie să plecăm!
‎Cred că ne-a căzut un mandat în poală.
‎„Ernest, fantoma neprietenoasă.”
‎„Atacul Paranormal.”
‎Îl cred monstru.
‎A văzut ceva acolo. ‎De parcă își amintea ceva.
‎Pare că o să răpească o fetiță.
‎De ce nu mi-ai spus că poate ieși? ‎Trebuia să știu.
‎Nu mă asculți. ‎A spus un nume, June sau așa ceva.
‎- Și ce? ‎- Poate de asta e blocat aici.
‎A pățit ceva oribil.
‎Dacă își amintește mai multe, ‎poate face trecerea.
‎„Trecerea”?
‎Nu vrem să plece nicăieri. ‎Avem nevoie să rămână cu noi.
‎Te doare undeva de el, nu?
‎Îmi pasă de noi și de viitorul nostru.
‎De taxele de facultate ‎pentru tine și Fulton.
‎Nu ne pune asta în cârcă. ‎E vorba doar de tine.
‎Ca întotdeauna.
‎N-am terminat de vorbit cu tine.
‎N-ai auzit nimic din ce a spus.
‎FOARFECA MAGICĂ
‎Salut, doamnelor!
‎Tocmai am făcut 200.000 de urmăritori ‎pe Instagram.
‎- ‎Pe bune? ‎- Toți colegii sunt invidioși.
‎Dar nu am ales eu ‎să fiu atât de sexy și faimos.
‎O companie de suplimente m-a contactat.
‎Îmi oferă 1.000 $ per postare.
‎Salut, rege! E fenomenal!
‎Mă recunoaște lumea peste tot.
‎Fulton!
‎- Ce mama naibii? ‎- Stai!
‎Afară!
‎Unde-s copiii mei? Kevin! Fulton!
‎Ernest!
‎- Ați urmărit celularele? ‎- Ambii puști au lăsat telefoanele.
‎Căutăm pe laptopul puștiului.
‎Ține-i aici. Ar putea fi utili.
‎Nu-mi pasă cine sunteți. ‎Asta e casa mea și eu dictez aici.
‎Dictai. La trecut.
‎- Cine naiba ești tu? ‎- Șeful.
‎Dacă ești isteț, o să faci ce ți se spune.
‎Conform arhivelor,
‎Scheller locuiește aici, lângă Tulsa,
‎adică la vreo 600 de kilometri distanță.
‎Ce departe!
‎Conducem cu rândul. O să ajungem.
‎Bine. Apreciez optimismul.
‎Arăți... diferit.
‎- Da? ‎- Da.
‎Îți stă bine ca nelegiuit.
‎Mersi.
‎Ar trebui să plecăm.
‎Ce e?
‎Superb!
‎Aseară, la 23:15,
‎fiul nostru, Kevin Presley, ‎și prietena lui, Joy Yoshino,
‎au fost răpiți de acasă ‎de o entitate cunoscută ca Ernest.
‎Oricine are informații este rugat ‎să contacteze autoritățile locale.
‎- Ticălosule! ‎- Pardon?
‎- Aveți energizante? ‎- ‎Știm doar că erau în camere.
‎- La ultimul raion. ‎- Mersi.
‎Au dispărut.
‎Uite la ăștia! ‎Probează-i, o să-ți vină bine.
‎Da. Lasă-i mai jos, să pari periculos.
‎Arăți ca personajul negativ din ‎Matrix.
‎Uite ce bine te prind!
‎Fir-ar!
‎Ce? Unde ești?
‎Am pus-o.
‎Salut, băiete!
‎Domnișoară.
‎- Coborâți, vă rog? ‎- Eu?
‎Întinde-te pe jos, cu mâinile pe ceafă.
‎- E vreo problemă, dle polițist? ‎- Nu mă face să mă repet.
‎Îmi pare rău pentru asta!
‎Aveți ceva... Stai pe loc!
‎Nu mișca! Mâinile sus!
‎Calc-o!
‎Doamne sfinte! L-am lovit în boașe!
‎- Unde e Ernest? ‎- Nu știu!
‎Rahat!
‎- Stai! ‎- Bagă!
‎Ce naiba faci?
‎- Mi-a arătat degetul. ‎- Mișcă!
‎Rahat!
‎Cred că i-am pierdut.
‎Mă-sa!
‎E în spatele nostru.
‎Îl vezi?
‎E pe bune!
‎Virează!
‎L-am prins. Îi tai calea. Da!
‎Căcat!
‎Sunt peste tot!
‎- Ne dau drumul dacă oprim? ‎- Pe bune?
‎Mi-a lovit boașele și mașina!
‎Rahat!
‎Dă-i drumul!
‎- Kevin! ‎- Îl văd!
‎Vrei să ne jucăm? Haide!
‎Salutare!
‎Ticălos...
‎Vine celălalt.
‎Rahat!
‎Ce faci, Ernest?
‎- Oprește! ‎- Pot!
‎Ba nu! Oprește!
‎Rahat!
‎Să nu mai faci asta.
‎Da.
‎Întoarce-te!
‎Mama naibii!
‎- Unde se duce? ‎- Ți-am spus deja că nu știm.
‎Avem dreptul la avocat, nu?
‎Nu ne puteți ține închiși.
‎Când îmi dați telefonul?
‎Știi ce? Mă duc la baie.
‎Am nevoie de permisiune?
‎Las-o să treacă.
‎Vai de mine! Îmi pare rău. Ați pățit ceva?
‎- Alo? ‎- Mamă.
‎Ești teafăr, Kevin?
‎Da, n-am nimic.
‎Unde ești?
‎Nu pot să-ți spun, dar sunt în siguranță.
‎- ‎Am găsit pe cineva să ne ajute. ‎- Ascultă la mine. Nu te opri.
‎Fă ce îți dictează inima.
‎- Te iubesc enorm, bine? ‎- ‎Și eu te iubesc.
‎Vânzătorii ăștia sunt nașpa, nu?
‎E infracțiune federală să ajuți un fugar.
‎Unde e?
‎Cucoană, aș prefera să înghit ‎un sac de lame de ras
‎și să beau suc de lămâie după ‎decât să-ți spun ție ceva.
‎Doamnă, e cineva aici.
‎Mașina în care se afla Ernest ‎a trecut în viteză prin oraș
‎fugind de autorități ‎și provocând stricăciuni majore.
‎- Ce faci? ‎- Caut cadavrul. Duhnește ceva.
‎Rugină.
‎Doamne!
‎E o greșeală?
‎Să fac pe pat?
‎Îl putem împărți pe ăsta.
‎- Să-l împărțim? ‎- Să nu te freci de mine.
‎- Nu aș... ‎- Glumeam.
‎Haide! Ia telecomanda.
‎Protestatarii din toată lumea ‎cer ca Ernest să fie tratat în mod etic.
‎- Rezolv eu puzzle-ul! ‎- Zi!
‎Fantoma Ernest.
‎Ia uite! A prins la public.
‎Ia te uită!
‎- Nu e prea târziu să pleci. ‎- Poftim?
‎Lumea crede că ai fost răpită.
‎Ai putea să te prefaci că ai scăpat.
‎Stai așa...
‎Zici să vă abandonez? ‎De ce aș face așa ceva?
‎Ca să nu ajungi la pușcărie? ‎E un motiv bunicel.
‎Glumești? Am fost deja la pușcărie.
‎Trupa, orele suplimentare, ‎meditații la mate, corul...
‎Tata mi-a făcut program ‎pentru fiecare clipă a zilei.
‎Măcar îi pasă.
‎E o chestie culturală. ‎Trebuie să fim cei mai buni.
‎Să demonstrăm că ne integrăm. E aiurea.
‎Uneori, mi se pare ‎că nici nu mă cunoaște.
‎Vede doar versiunea ‎pe care și-o imaginează el.
‎Cred că asta fac mulți părinți.
‎Vor să se repare prin copii, ‎dar îi strică și mai tare.
‎Faza tristă e că eu și tata ‎eram cei mai buni prieteni odată.
‎Mi-e dor.
‎- Ce s-a întâmplat? ‎- Nu știu, doar...
‎Nu a fost o singură chestie, ‎ci mai multe de-a lungul timpului.
‎Ne-am mutat des și nu s-a ținut ‎de promisiunile făcute mamei.
‎Ea a suferit mult.
‎După o vreme, m-am retras.
‎Uneori, simt că nu mai sunt fiul lui.
‎Ce e?
‎Ești...
‎Ești foarte mișto.
‎Mersi de ajutor.
‎- Mă duc la baie. ‎- Bine.
‎- Vin imediat. ‎- Da.
‎Ernest.
‎Încetează! Oprește-te!
‎Ascultă-mă.
‎Ce faci? Oprește-te!
‎Ce înseamnă asta?
‎Ce?
‎Ernest!
‎- Totul e bine? ‎- Da.
‎Da.
‎Totul e în regulă.
‎Pleacă!
‎DOAR AZI ‎1.200 $
‎Rămân aici. Stau de șase.
‎Claxonează dacă vezi ceva suspect.
‎Nu te arăta, bine?
‎Bună ziua!
‎Sunteți Ernest Scheller?
‎- Eu sunt... ‎- Știu cine ești. Intră!
‎E soția mea, Ramona.
‎A suferit un atac cerebral anul trecut. ‎Nu poate face mai nimic.
‎Ia loc!
‎Îți pot oferi ceva de băut?
‎Suc, sifon, suc de ananas? ‎Ramonei îi place mult.
‎- Orice vrei. ‎- Nu e nevoie, mulțumesc.
‎Bine.
‎E ironic.
‎Jucam într-o ligă de bowling pe vremuri.
‎Într-o zi, nu îmi găseam tricoul.
‎Am căutat și în gaură de șarpe.
‎Ramona a spus că mereu uit chestii,
‎chiar și hainele de pe mine.
‎Dar știam că ceva nu e în regulă.
‎Nu am mai văzut tricoul
‎până acum două săptămâni, ‎când am văzut clipul tău la TV.
‎Am văzut chestii ciudate la viața mea, ‎dar asta...
‎Nu pot să cred că e adevărat.
‎Îl chema Randy McGovern.
‎Femeia de lângă el a fost ‎sora nevestei mele, Evelyn.
‎O femeie bună la suflet.
‎A murit de complicații la naștere.
‎- A avut un copil? ‎- O fiică, June.
‎Junebug.
‎Ce a pățit?
‎Eu și Ramona nu ne-am dorit copii.
‎Ne-am zis că o să călătorim, ‎să vedem lumea.
‎Dar viața ne pregătea altceva.
‎După ce a murit Evelyn, ‎Randy s-a prăbușit.
‎S-a apucat de băutură.
‎Într-o zi, ne-am trezit ‎cu el și June la ușă.
‎A spus că are ceva de făcut ‎și o lasă la noi, dar nu s-a întors.
‎A abandonat-o la noi. Avea patru ani.
‎Nimeni nu l-a mai văzut, ‎nici nu a mai auzit de el.
‎Poate că a făcut un accident sau...
‎Poliția i-a găsit mașina ‎într-un parc auto.
‎Ceasul, la un amanet.
‎Mi-a luat tricoul ‎și permisul de conducere.
‎Poate că și-a schimbat identitatea.
‎- Ce credeți că s-a întâmplat? ‎- Cred că a murit de băutură.
‎Poate că s-a sinucis. Cine știe? ‎E greu să-ți pară rău de cei ca el,
‎care-și abandonează copilul fără mamă.
‎- Nu-mi pot imagina un păcat mai mare. ‎- Nu.
‎Nu se poate. Nu ar face așa ceva.
‎Ai spus-o și tu. Nu-și amintește, nu?
‎Poate că nu își amintește nimic
‎fiindcă realitatea faptelor sale ‎e insuportabilă.
‎Randy? Tu ești, nu?
‎Doamne!
‎Lasă-mă în pace!
‎Ernest, fugi!
‎Dați-mi drumul!
‎Pe infraroșii!
‎Prăjiți-l!
‎Ernest! Opriți-vă!
‎Opriți-vă! Îi faceți rău!
‎Ernest!
‎Ridică mâinile! Mâinile sus!
‎Ernest, nu!
‎În picioare!
‎Unde îl duceți?
‎Ernest!
‎Kevin.
‎- Te simți bine? ‎- N-am nimic.
‎- Ți-au făcut ceva? Zi-mi! ‎- Nu.
‎Hai acasă!
‎A ieșit cum voiai.
‎În contextul actual, ‎cred că e un schimb corect, nu?
‎Familia ta își poate relua viața.
‎Salut!
‎- Îmi pare rău pentru mașină. ‎- E doar o mașină.
‎Te simți bine?
‎Da.
‎Aștept acest moment...
‎de atâta vreme!
‎Nu. Lasă-l jos. Nu e nevoie.
‎Haideți pe aici! Iat-o!
‎Femeia momentului!
‎Domnilor și doamnă,
‎faceți cunoștință cu dr. Leslie Monroe.
‎De fapt, o corectură. Agent Monroe.
‎Ne-a ajutat să capturăm ‎entitatea pe care o vedeți.
‎- A lucrat excelent. ‎- Bravo!
‎Acum... Vă rog, aruncați o privire.
‎- Sigur că nu doar ai ajutat. Am zis așa. ‎- Care e țelul?
‎- Ce țel? ‎- Păi...
‎- Ce o să faceți cu el? ‎- E mort.
‎Deci ce avem noi chef.
‎Bună ziua! Kevin e acasă?
‎Nu l-am văzut la școală.
‎Ia o pauză, draga mea.
‎- Te întorci altă dată? ‎- Da.
‎E-n regulă, mamă.
‎Bună! Nu mi-ai răspuns la mesaje.
‎Da, eu...
‎N-am avut chef să vorbesc cu nimeni.
‎E-n regulă. Înțeleg.
‎Ce mai faci?
‎Sunt pedepsită până la 80 de ani, ‎dar restul merge grozav.
‎Voiam să văd cum mai ești.
‎Mișto.
‎- Mersi! ‎- Te simți bine?
‎Da.
‎N-am nimic.
‎Ne mai vedem.
‎Salut!
‎E liniște acum.
‎E ciudat.
‎Ploua așa când te-ai născut.
‎Îmi amintesc ‎fiindcă îți duceam mama la spital.
‎Iar traficul era oribil.
‎Credeam că o să nască în mașină.
‎Eram îngrozit. Mi-am promis ‎că, dacă ajungem la spital...
‎o să fiu cel mai bun tată.
‎Ironic!
‎Când copiii sunt mici, ‎e ușor să fii părinte.
‎Nu văd cine ești cu adevărat.
‎Văd doar cele bune.
‎Ce vrei tu să vadă.
‎Până la urmă însă, când cresc...
‎devine din ce în ce mai greu ‎să ascunzi părțile care nu-ți plac.
‎Cred...
‎că nu mi-am dat seama niciodată ‎cine sunt de fapt.
‎Mereu am urmărit lucruri. ‎Locuri noi, slujbe noi...
‎Speram să se lege ceva.
‎Să fiu în sfârșit bărbatul ‎care voiam să fiu pentru tine, Fulton...
‎și mama ta.
‎Apoi a apărut Ernest ‎și mi-am spus: „Asta e!”
‎Într-un final...
‎puteam să am un scop.
‎Să fiu merituos.
‎Dar m-am pierdut din nou.
‎Te-am dezamăgit, puștiule.
‎Mi-am încălcat promisiunea.
‎Știu că ești supărat.
‎Dar ai încercat să faci lucrul corect ‎și doar asta contează.
‎Ești un om mai bun la 16 ani ‎decât sunt eu la 45.
‎Te admir, Kevin.
‎Ai ieșit grozav, în ciuda mea.
‎Uită-te la mine. Întoarce-te.
‎Întoarce-te!
‎Am spus să te întorci!
‎Supune-te.
‎Supune-te!
‎Am zis să te supui.
‎Supune-te!
‎Da, merge și pe cei vii.
‎Mulțumesc.
‎Fugi!
‎- Așa e. ‎- Unde e Uberul?
‎E Lyft, prostuțo.
‎- Tu ești prostuță. ‎- Iisuse!
‎- O să fim jefuite și ucise. ‎- Ba nu.
‎- Totul va fi bine. ‎- Haideți la Taco Bell!
‎Da!
‎- Ăsta e? Super! ‎- A ajuns.
‎Salut! E pentru Gabby?
‎Sfinte Sisoe!
‎Ernest, frățioare!
‎Scuze, e Uberul meu.
‎E Lyft, panaramă.
‎Pa!
‎Stai!
‎Meserie!
‎Încotro mergi, Ernest?
‎S-a făcut.
‎Ernest?
‎Mi-a fost dor de casa asta.
‎Randy e o afurisită de fantomă.
‎Am păstrat secretul 50 de ani.
‎Dar roata s-a învârtit până la urmă.
‎Nu știu nimic. Jur.
‎Minți. Ai venit după mine.
‎- Încercam doar să-l ajut. ‎- Minți!
‎- Frank. Ai auzit? ‎- Da.
‎Rămâi aici.
‎- Ai grijă. ‎- Bine.
‎- Ce faci? ‎- Am auzit ceva.
‎Rahat!
‎Și eu.
‎- Stai aici. ‎- Vezi să nu!
‎Haide!
‎- Arunc-o. ‎- Bine. Calmează-te.
‎Nu-mi răni fiul.
‎A fost ideea Ramonei.
‎Nu putea face copii, apoi a murit sora ei
‎și a zis că e un semn ceresc
‎și Randy nu poate avea grijă de June ‎fără mama ei.
‎Ea m-a pus s-o fac. ‎Eu nu am vrut. Ea m-a obligat.
‎Putem discuta. Lasă arma jos.
‎- Nu! ‎- Bine.
‎Ce e, Frank?
‎Ia-l de aici!
‎- Tată! ‎- Fugi!
‎Lasă-i în pace!
‎Du-te după mama!
‎- Hai! ‎- Stai!
‎- Nu, Kevin! ‎- Intră!
‎Nu, Kevin!
‎Nu, Kevin! Te rog!
‎Stai înăuntru. Sună la poliție!
‎Micuța Junebug.
‎A făcut-o fericită pe Ramona.
‎Asta e tot ce și-a dorit, o fetiță.
‎Nu mai vorbește cu noi.
‎Poate că știe, în adâncul sufletului.
‎Ce?
‎Te-am ucis!
‎Știam că te vei întoarce.
‎Kevin!
‎Nu, tată!
‎- Kevin. ‎- Tată.
‎- Ești cu mine. Ești teafăr? ‎- Da.
‎Ernest.
‎Frank! Kevin! Slavă Domnului!
‎Slavă Domnului!
‎Și asta a fost tot?
‎Fantoma care a bântuit casa 50 de ani ‎s-a făcut, brusc...
‎nevăzută?
‎Era întuneric.
‎Ploua și era greu de văzut, dar...
‎M-am uitat în jur și nu era.
‎De ce ar dispărea dintr-o dată?
‎Nu știu. ‎Poate că nu mai era nevoie să fie aici.
‎L-a găsit pe tipul care l-a ucis ‎și a închis capitolul.
‎Ce s-a întâmplat de fapt?
‎Bună, tati!
‎Mișto!
‎Să încerc și eu.
‎Nu mă pricep. Să vedem.
‎Pa, Ernest!
‎Kevin.
‎Spune-mi ce s-a întâmplat.
‎VÂNDUT ‎AGENTĂ IMOBILIARĂ - BARBARA MANGOLD
‎- Regret că nu pot fi acolo. ‎- Sunt sigură că ești distrus.
‎- De ce nu înveți, băiete? ‎- ‎E sâmbătă, tată.
‎La ce e bună sâmbăta? Pune-te pe învățat!
‎Îmi pare rău ‎pentru cine o să aibă podul ăsta.
‎Nu-mi convine că nu o să mai fim vecini.
‎O să locuiesc la zece kilometri distanță.
‎- Și o să am mașină în curând. ‎- Așa vezi, băiețaș!
‎Nu-i așa? Banu' gros! ‎Casele bântuite sunt în vogă.
‎- Eram sigur că sunteți aici. ‎- Tată.
‎Camionul e plin. Luați-vă rămas-bun.
‎Ultima șansă să faceți ce făceați ‎sau voiați să faceți aici.
‎- Încetează! ‎- Salvează-mă.
‎- Mulțumesc. ‎- Mă ocup eu. Hai! Ne vedem jos.
‎- Mersi! ‎- Pa!
‎- Așa. ‎- Cum vă luați voi rămas-bun.
‎Părinții mei.
‎La ce te gândești?
‎Crezi că ne mai vede?
‎De unde o fi?
‎Nu știu.
‎Poate.
‎PENTRU DYLAN