Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
MÁME TU DUCHA
O ROK POZDĚJI
- Dobrý den! - Zdravím.
Dobrý den, Prestleyovi. Jsem Barbara.
- Moc mě těší. - Taky nás moc těší.
Vím, že vypadá trošku sešle,
ale stačí zvelebit zahradu a máte vystaráno.
- Co říkáte na verandu? - Jo.
Všechno je původní.
Už jsme tady všichni? Můžeme?
- Jo. Mrkneme se. - Dobře.
Všechno v pořádku?
Ano. Jen pojďte dál.
Uklízeči můžou přijít až v úterý. Jak vidíte...
dům si zachoval kouzlo dřívějších časů.
Postavili ho v roce 1904.
Je v registru Illinoiského spolku na ochranu památek.
Hned má vyšší hodnotu.
Jen se podívejte na tu nádhernou...
Kde je Kevin?
Co tady děláš?
- Pojď dovnitř. - Musím?
Jo, musíš.
V šatníku máte spoustu místa.
V hlavní koupelně jsou původní dlaždice a příslušenství.
A všimli jste si těch vysokých stropů?
Prodává se dost levně.
Víme, že potřebuje opravit, ale stejně...
Žádná hrůza se tady nestala, že ne?
To vůbec. Jen je přesycený trh.
A máš to, vole.
Mám to.
Tos tam byl celou dobu?
- Jo. - Bože.
Dal sis načas. Zaprášil jsem si kvůli tobě ohoz.
...třeba troška práce na zahradě.
Však víte.
- Myslíš, že se sem nastěhujeme? - Ani omylem.
Vždyť je to barabizna.
RYTÍŘSKÉ STĚHOVÁNÍ
Pozor napravo. Ostře zatočte.
Ne, ještě.
Počkat. Ne!
Pozor! Srazil jste mi schránku!
KEVINOVY KRÁMY
V dodávce jich je ještě deset. Samy se neodnesou.
Vtipný.
Joy!
Ohyzda.
Co vymýšlíš?
Jo.
No tak.
Pěkně si zatrsáme. Vyberu něco fajnovýho.
No tak. Zatrsáme si, Keve.
Pamatuješ, jak jsi s tátou tancoval? Tak se předveď.
No tak. Pojďte.
Tak pojď.
V pohodě, tati. Dík.
Co je? Vrať mi mobil.
- Po večeři. - Mami!
- Nehodlám se do toho plést. - Jasně.
Franku, nech toho.
Co? To radši chceš poslouchat nějakýho starýho bílýho kytaristu?
Terry Kath je jeden z nejlepších.
„Terry Kath je jeden...“
To přece není pravda. Nejlepší je Jimi Hendrix.
Tos četl v Rolling Stonu?
Je to tak. Zeptej se kohokoliv.
Stačí se zeptat Hendrixe.
Nejvíc ho prý inspiroval právě Kath. Byl to génius.
Omylem se střelil do obličeje. Génius to rozhodně nebyl.
Ty máš co říkat. Čteš knížku pro ňoumy.
Víš co?
Mrzí mě, že je ti smutno.
Dobře? Všichni se tady snažíme začít nanovo.
Byl bych rád, kdybys v sobě našel trošku optimismu.
Po kolikáté začínáme nanovo, tati?
Už ani nevím.
Co blbneš?
Co?
On si začal.
Ne, počkej. Ještě nechoď!
Sakra.
Ty vole.
FAKTA O DUŠÍCH
„Většinu bytostí vypudí trauma.“
Hej!
Jo, ty.
Pohlídáš na chvilku vchod?
Pojď.
To bys asi dělat neměla.
Nějakej rasistickej šmejd sem napsal moje číslo. Neustále mi někdo píše o rýži.
O rýži?
Ty to nevíš?
Asijci přece jí jen rýži.
- Proč si nezměníš číslo? - Mám ustoupit systematickýmu útlaku?
Ne, to jsem...
Navíc mám senzační číslo.
222-KAKÁ.
Tak skvělý číslo jen tak nenajdeš.
- Myslím, že jsme sousedi. - Jo?
Jo. Právě jsme se s rodinou nastěhovali do vedlejšího domu.
Do Domu smrti?
- Kam že? - Prý v něm straší.
Jsem ateistka, takže tomu nemám věřit,
ale skrytě bych po smrti hrozně chtěla jako duch strašit pochybný politiky.
No nic.
Sousede, nechceš něco podniknout? Co děláš po škole?
Po škole? Mám spoustu... Musím se učit.
- Mimo jiné se musím hodně učit. - Fajn.
Tak jo. Moje číslo znáš, kdyby sis to náhodou rozmyslel.
Nebo potřeboval rýži.
Co se tak tváříš?
- Jak se ti jelo domů? - Skvěle.
- Co ty, Kevine? Jaká byla cesta? - Fajn.
- Fultone, dej mi mobil. - Proč?
Susan říkala, že brácha šel do školy pěšky.
Měl jsi jedinej úkol.
To je blbost.
Kevine?
Bez komentáře.
Haló?
Jsem zpátky.
Jsi tam?
Hele, přestaň.
Přestaň.
Nemá to cenu.
Vím, že to předtím nejspíš vždycky zabralo,
ale můj život je tisíckrát děsivější.
Sedni si.
No tak.
Super triko.
Na bowlingu jsem byl jen jednou. Bylo mi asi osm.
Táta se kvůli kuřecím křidýlkům porval s chlápkem na vedlejší dráze.
Vedoucí nás vyhodil. Dal nám doživotní zákaz.
Můžeš mluvit?
Jen úpíš a naříkáš?
Tys tady umřel?
V domě?
Nevzpomínáš si?
Pamatuješ si něco?
Ale jmenuješ se Ernest, že?
Máš to na tričku.
Jsem Kevin.
Ty jo.
To je úlet.
Těší mě, Erneste.
Takže...
My na tebe sahat nemůžeme, ale ty na nás jo?
Jak striptérka.
Keve!
Potřebuju tvůj mobil.
Bože. Je tady hrozná kosa.
Naval mobil, hňupe. No tak.
Proč ho potřebuješ?
Na rozdíl od tebe mám kámoše. Zabavila mi ho kvůli tobě.
- Nemáš mě vyhazovat kilák od školy. - Kde je? Tady?
- Ne. Fultone... - Kde je?
Přestaň. Fultone!
Slez ze mě, Fultone!
Co to bylo?
Co že máš tak dobrou náladu?
Co?
To nesmím mít dobrou náladu?
Náladu můžeš mít, jakou chceš. Jsem rád. Jen se to jen tak nevidí.
Hele, ať si to užije.
Díky.
Tak jo.
Víme, že každý atom,
každou molekulu lidského těla tvoří energie.
Ale co se s energetickým polem člověka stane po smrti?
Věřím, že tu energii dokážeme zachytit.
Nahlédněte do záhrobí. Slyšte záhrobí.
Poznejte záhrobí.
Judy Romanová je Médium z West Bay.
- V pátek v 21:00 na TSE. - Co to sakra je?
Co mi děláš s mobilem?
- Fultone. - Ty prohnanej šmejde.
Proč to tutláš?
- Dej mi ho. - Počkej.
Necháte už toho?
Máme tu ducha.
- Jasně. - Vážně.
Kevin ho natočil. Hele.
- Ve strašidelným filmu? - Ne.
- Povedl se ti. Jak jsi to udělal? - Nic jsem neudělal.
No sakra.
- Musíme ho ukázat mámě. - Ne.
- To nemůžeme. - Proč ne?
Vyšilovala by. Znáš ji.
Na psí uši.
- Jako fakt? - Sem s ním. Na psí uši.
- Pusu. - Nechci...
Pusu.
Super.
- Vrátíš mi mobil? - Jo. Pošli mi to video.
- Proč? - No tak.
Nedělej pořád drahoty. Prostě mi ho pošli. Prosím.
Dobře.
- A je to. - Super. Díky.
NAHRÁT VIDEA DŮKAZ O EXISTENCI POSMRTNÉHO ŽIVOTA
NEZVRATNÝ DŮKAZ O ZÁHROBÍ
SEZNAMTE SE S ERNESTEM, OPRAVDOVÝM DUCHEM
PUBLIKOVAT
„Postava se nad ní vznášela, zatímco v posteli ležela oněmělá hrůzou.
Přestože neměla viditelnou tvář, dívenka věděla, že jí chce ublížit.
Bytost se znenadání vrhla kupředu,
zakryla jí ústa a utišila výkřik. Ve vzduchu visel pach máty a hniloby.
Točil se s ní celý svět, než omdlela.
Když konečně procitla, po bytosti se slehla zem.
Nikdo jí přirozeně nevěřil. Byla ještě dítě.
Byl to jen sen, výplod bujné fantazie.
Ale dívenka znala pravdu.
Duchovní svět existuje a představuje hrozbu.“
Děkuji.
Taky mi to nikdo nevěřil. Ten duch se mnou pořád je.
Před šesti lety mě z bistra sledoval domů a nemůžu se ho zbavit.
Zkoušel jsem...
Dovolíš? S někým se tady bavím.
Chová se dost majetnicky a je homosexuál.
Už mě to unavuje.
Díky.
Proboha.
Zdravím.
Znáte to virální video, co teď letí?
Na sociální sítě nechodím. Je mi z nich zle.
Jeden chlápek v podkroví našel ducha. Vypadá celkem věrohodně.
To vždycky, dokud je nevyvrátí.
To není moje knížka.
- Má přes 1 000 zhlídnutí. - To je hodně?
Nedávej výpověď.
„Bezva grafika. Co používáš? Mayu nebo ZBrush?“
„Trapárna. I v Lovcích přízraků mají lepší záběry.“
- Co? - Myslí, že je to podvrh.
Ale je to pravda.
Franku, to koukáte na sprosťárny? Co tam máte?
- Nic. - Táta zveřejnil video...
- Zrovna jsem je koupila. - Bože!
Strachuješ se o pomeranče? Super.
Jsou drahý. Máte něco za lubem.
Nemáme.
- Vůbec. - To chci vidět.
Práskači dostanou.
- Jdeme na to. - Jo.
Haló?
Nechceme ti ublížit.
Na Wikii píšou, že máš mluvit autoritativně.
- Ať duch ví, že tady velíš. - Jasně.
Přízraku zdejší, ukaž se!
Jo.
Tati, hele.
Baf.
- Panebože. - To není vtipný.
Vtipný to teda je.
- Vylekáš ho, blbče. - Ne.
Vyleká ho to vaše povýšenecký vymítačský divadýlko.
Ahoj.
Jsem zpátky.
To je můj táta Frank a brácha Fulton.
Jak se vede?
Chtějí tě poznat.
- Trapas. - Víte co? Počkejte.
Mám nápad.
- Kam jdeš? - Prý má nápad.
To nám sem toho ducha přivede?
Koukej na toho pitomce.
Sklapni, držko.
Jsem celkem hezoun. Jen se poptej.
Hele, ať si zahraje.
Ty vole, zabralo to. Jen tak dál.
Hele, tam je!
Hej. Je to v pohodě.
To nic. Vidíš?
Zeptej se.
- Nemůže mluvit. - Jak to?
Co já vím? Je duch.
- Franku! - Do háje. Ať zmizí. Hele...
Beetlejuice, Beetlejuice, Beetlejuice!
Franku.
Co to má být?
Děláš mrtvýho brouka?
Je to náš dům, že?
A za kamerou mluví on.
- No... - Co?
No, Franku? Co?
Ani ne za pět minut máme 26 000 zhlídnutí. Je to pecka.
Viděla jsem ho na vlastní oči, Barbaro.
Moje milá, určitě tomu věříte.
Když dcera zapila Xanax lahví Rulandského, myslela, že je Édith Piaf.
Počkat. Na drogách nejsem.
Máme důkaz. Ty záběry jsou na internetu.
- Hej! Kam si myslíš, že jdeš? - Ven?
- Ne tak rychle. - Mami!
Zatajením informací jste určitě nějak porušila zákon.
O duších informovat nemusíme. Nikde se to nepíše.
Ozve se vám náš právník.
- Máme právníka? - Ne, jsme švorc.
- Už 27 000! - Můžu jít?
Ne, taky se v tom vezeš.
- Museli jsme to slíbit tátovi. - Proboha.
- Věděl jsem, že budeš vyšilovat. - Jo, jako každej rozumnej člověk.
Máme v podkroví ducha!
Promiň. Měl jsem ti...
Dozvěděla jsem se to od někoho, kdo to viděl na YouTube.
Nemáme líp komunikovat?
Proto na nás přece na 20 sezeních funěl doktor.
- Tak jo. Mizím. - Kevine.
A 30 000. Rozhodně si vrznu.
- Fultone! - Už padej.
Mel, promiň.
- Stěhujeme se. - Ne, počkej.
- Počkej. - Ne.
Nebudeme se chovat jak každá pitomá bělošská rodina v hororu.
- Odcházíme. - Necháš mě domluvit? Prosím.
Mel...
Nechápeš, jaká je to příležitost.
Podařilo se nám zachytit něco, co ještě nikdo v dějinách světa nedokázal.
Nehodlám o tom diskutovat.
A komu ten dům asi tak prodáš?
Nalili jsme do něj všechno, co jsme měli.
Nebýt toho pitomýho videa...
O to mi jde.
Vynese nám prachy, zlato.
Lidi si na netu vydělávají miliony dolarů hraním Minecraftu a zapalováním pšouků.
Máme tu opravdovýho ducha, Mel!
Připomíná mi to Houston.
To byla pyramidová hra. Tentokrát je to skutečný.
Konečně máme šanci. Mohlo by to všechno změnit.
Mel...
Koukni na mě, zlato. Prosím.
Hele...
Potřebuju, aby mi to jednou vyšlo.
Jen jedinkrát.
Víš, že je to šílenost, že?
HEEEJ, JE TO OPRAVDOVÝ??!?! #DUCHERNEST
- Duch to není. - Jako fakt?
Právě prošel zdí!
Ježiši!
Co to má být?
MÁMA POTKALA ERNESTA!
#TOZNÁM
TA TEDA JEČÍ
VIDÍM MRTVÉ LIDI
TAKY VÁM PŘIJDE SEXY???!!!!
Ernest je kus chlapa.
Zabouchla jsem se do Ernesta!
Včera se mi zdálo, že mě Ernie oplodnil.
Tak vypadal náš syn.
„Vběhni do zdi jako Ernest.“
Panebože. Tak jo.
Dobrý? Ty teda vypadáš.
Jmenuju se Cory a jdu na Ernestovu výzvu. Mrkejte na to.
ZACHRAŇTE ERNESTA PŘED KAPITALISMEM!
I duchové mají lidský práva, děcka.
Práva duchů.
Co?
To, že nemáš tělesnou schránku, ještě neznamená, že na tobě nezáleží.
Kdo chce práva, ať si jede na Zéland. Budou jen rádi. Nám ale nechybí. Díky.
A covid neexistuje.
Citové týrání!
Chci normalizovat lásku k duchům.
- Jsou tady. - Zapálím za strašidla svíčku.
- Kdo by tušil... - Jen tam bydlí.
...že přízrak probudí mou duši...
Podobné příběhy slýcháme u táboráku.
Když se rodina nastěhuje do starého domu, v jeho útrobách číhá duch.
U jedné chicagské rodiny se ale děsivý scénář naplnil.
Dokázaly nám to záběry na YouTube. Podívejte se sami.
Franku.
Co to má být?
Co?
Možná je načase zavolat stěhováky.
- Všichni naši dnešní hosté... - A sakra.
Ať Andersona připraví, než se sejdeme s kongresovým výborem.
To máte žvýkačku? Co ještě?
Zase volala ta paní. Leslie?
- Agente Schipley! - Propánakrále.
- To je ale překvapení. - Snažím se vám tři dny dovolat.
- Vážně? - Viděl jste to, že?
- Vůbec ne. - Je to RHE.
Leslie, moc si vážím, že jste za mnou přijela, ale...
Při předběžné diagnostice jsem nenašla cizí stopy.
Digitální analýza nic neodhalila.
Je to pravda. Musíme rozběhnout Wizard Clip.
Ten program před 20 lety dali k ledu. A měli k tomu důvod.
Máme šanci jednou provždy dokázat, že paranormální jevy nejsou jen výmysly.
Jdeme.
- Díky za návštěvu. - Prosím! On existuje!
Existuje! Agente Schipley!
Existuje! Prosím!
Co?
To je šílený. Jak se vede? Jak je?
Je to na hlavu.
Jak je?
Jak toho ducha vnímáte?
Vteřinku. Hned to bude.
- Povězte nám prosím o té bytosti. - Jo, jasně.
Kdy jste Ernieho viděl naposledy?
Co říkáte na obvinění, že se jedná o podvod?
Stačí se rozhlídnout. Přijela spousta lidí.
Je vaše rodina v bezpečí? A co okolí?
Jasně že jsou v bezpečí. Je to duch.
Všem vám děkuju!
Kdo to k nám jde?
Co si to dovolujete?
Jste na soukromém...
Franku...
- Já vím. - Je to na hlavu.
- Nemůžu z domu. - Není to taková hrůza.
Že to není hrůza?
Někdo sem chtěl vlézt komínem.
- Co? - Jo. Zasekl se tam.
Musela jsem volat hasiče.
Co je to za šílenost, aby tam někdo lezl?
Nejsou přece Váno...
Ježišikriste.
Není to vtipný.
Kliďte se, nebo zavoláme policajty.
Všude se píše, že ztráta paměti souvisí s traumatem.
Je to obranný mechanismus.
Potřebujeme vizuální podněty, aby vyvolaly vzpomínky.
Proboha.
Ne?
Je děsivá.
Je to jeden z tátových neúspěšných projektů.
„Pilulky pro muže.“
Místo erekcí ale všichni dostali průjem.
Vzpomněl sis na něco?
Dobře. To nic.
- Duchové jsou všude. - Koukej na něj.
Miluje to.
Proč? Co myslíš?
Proč ti pomáhám?
Protože jsi uvízl.
To by přece nikdo nechtěl.
Čau, sousede!
To bylo...
Dost rámusíš.
Nechápu, proč má být v knihovně ticho.
Co? Hluk dělají jen pitomci?
Jak se máš? A co ten váš duch?
Na ulici je kvůli vám blázinec.
Táta v jednom kuse volá odtahovku.
Je to celkem děs.
Promiň.
Co tam máš?
- Katastr nemovitostí? - Jo.
Snažím se zjistit, jestli u nás před smrtí bydlel.
- Nevzpomíná si, jak se tam dostal? - Nepamatuje si nic.
Záhada.
Jo, jen jsem...
Dobře.
To jsi hackerka?
Tadá! Záhada vyřešena.
Ernest Scheller. Dům koupil 5. dubna 1965
a prodal ho 15. prosince 1971.
- Jak umřel? - Vydrž.
To se divím. Nemá úmrtní list.
- Určitě ale umřel. - Myslíš?
Promiň. Uvízli jsme na mrtvým bodě. Doslova.
Musím na zkoušku kapely. Ale zlom vaz.
Díky.
Tino, na.
MÉDIUM Z WEST BAY JUDY ROMANOVÁ
Nechci se tě dotknout, ale musím si na tom trvat.
Výklady v domovech pro seniory už nechci.
To jídlo se prostě nedá.
Co Kris Jennerová? Neumřel jí nedávno někdo v rodině?
Pes? Nejsem...
Zdravím.
Víš co? Musím končit.
Tak jo. Jasně. Už musím.
- Zdravím. Dobrý den. - Zdravím.
Panebože.
- Asi jste Frank. - Jo.
Všichni jsme nadšením bez sebe, když vidíme, co se to u vás děje.
Moc jsme se na vaši návštěvu těšili.
Váš pořad prostě zbožňujeme. Sledujeme ho pořád.
Jste poklad. Vážně.
A jste fešák.
Nikdo mi neřekl, že jste fešák.
Nikdo.
Zajímalo by mě, kde máte ženu.
Někde se chystá.
Výborně.
Zavřete ji tam.
Přesně tak. Šoupněte ji pod postel.
Chci vás pro sebe.
Můžete zkontrolovat, že „on“ už na mě čeká?
- Ernest? - Ano!
Můžeme na to. Jsme připravení.
- V pohodě. - Dobře.
Taky jsem připravená.
Hele. Vidíš?
Přesně tak musíš působit.
Neodbytně. Hrozivě.
- Kde je? Ať se vrátí. - Kdo?
Nešaškuj. Vím, že tady byl.
- Nebude skákat, jak pískáš. - Neříkám, že...
- V obýváku právě sedí Judy Romanová. - Tu vůbec neznám.
Máme dole médium z West Bay!
To je ona.
Proč ho nepoprosíš sám?
Protože má rád tebe. Poslouchá tě.
Nerada ruším, ale už na vás dole čekají.
Moc se omlouvám. Díky za trpělivost. Hned přijdeme.
Hele, je to důležitý.
Ten pořad má moře fanoušků.
Když to klapne, prodáme knížky, reklamní předměty...
Budou z nás Kardashianovi. To nechceš být jak Kim?
Tak jo. No nic.
- Dobře. - Promluvíš s ním?
Zkusím to.
Pašák.
Erneste...
Jdeme se bavit?
Už natáčíme?
Fajn.
Takže, Franku.
Vaše setkání s Ernestem uchvátilo celý svět.
- Jo. - V řadě lidí ale budí nedůvěru.
Sama jsem si říkala,
že těm záběrům moc nevěřím.
Ale jak tady v místnosti sedím
a cítím to všechno na vlastní kůži...
- Ve vzduchu je to znát, že? - Jo, Ernest existuje.
Žádný trik v tom nehledejte.
Takže... už je tady?
Hned přijde.
Jen se stydí. Je tady spousta lidí.
Franku.
Erneste!
Jsi tady?
Erneste, všichni na tebe čekají.
Tak jo.
Franku, můžete už ten hologram nahodit? Potřebuju odsud vypadnout.
Ne, není to hologram. Je...
Erneste!
- Mizíme. - Ne, počkejte.
- Končíme. - Vydržte. Prosím.
Ještě prosím počkejte.
No...
Výborná produkce.
Co?
Udělej něco!
- Co asi? - Ať toho nechá.
Musím se dostat z kabelovky.
To mají být profíci?
Co to...
Zase ty?
Víš ty co? Jak tě tak vidím...
Tupac byl lepší. Jo. Musíme tě doladit ve střižně.
Je to katastrofa.
Chtěli ducha a taky ho mají.
Spíš se ocitli v zajetí démonů.
Co se směješ? Nebereš nic vážně.
Fultone, teď ne.
Ale nový video je hit.
- Tys ho bez dovolení vydal? - No a?
Vždyť mě zažalujou.
Tři miliony zhlídnutí za šest minut.
Trháme rekordy, co?
Dobrá práce! PewDiePie se může jít zahrabat.
Paní doktorko, jste tam?
Už bylo sakra načase.
- Nebudeš věřit, co jsem našla. - Co?
Tady ne.
- Dovolíš na chvilku? - Sem nesmíš.
Proč by? Kvůli pitomým genderovým normám? Odprejskni.
Joy, co to sakra bylo? Co šílíš?
Brzy spíš začneš šílet ty.
- Není to on. - Jo. To proto jsme nenašli úmrtní list.
Ernest Scheller neumřel.
Ale bydlel ve vašem domě. Ověřila jsem si to v několika záznamech.
Co náš Ernest?
Vsaď koule, že ví, co je zač.
- Co to? - Ten Ernest žije v Oklahomě.
Ještě zjišťuju kde.
Ale dřív vlastnil tuhle putyku. Pořád tam je.
Je asi dva kilometry od nás.
Jo, já vím. Co tam s ním zajít?
S kým?
- S naším Ernestem? - Jo.
Třeba se znali. Možná tam vysedávali a něco mu to připomene.
Joy, nemůže z domu ven.
Uvízl tam.
Určitě?
Erneste! Miluju tě, Erneste!
PŘIJELA JSEM JEN ZA DUCHEM
Ne exkluzivně? To nemyslíte vážně.
Originální obsah už vydávám na kanálu.
Vydělám si tam třikrát víc. Zamyslete se ještě.
Zavolejte mi s novou nabídkou. Nashle.
Franku, můžeš otevřít?
Myslím to vážně. Animák by byl parádní, ale chtěl bych spíš něco pro dospělý.
Už jste viděl nahýho ducha? Já ne. Jak by vypadal?
Franku, otevřeš?
Co by měl duch vlastně za tělo?
Jasně. Už jdu!
Promiňte, ale s novináři nemluvíme.
Věnovala byste mi prosím chvilku času?
Joy se pustila do pátrání.
Zjistila, že ten chlápek vlastnil bar nedaleko odsud.
Napadlo nás, že by sis v tom baru třeba na něco vzpomněl.
Joy. No tak.
Máš pravdu. Promiň.
Tak jo. Napadlo nás, že když...
Studí to!
Bože. Omlouvám se.
Je to super. Jsem fanynka.
Vím, že jsem otravná. Jen nemůžu uvěřit, že se to fakt děje.
Pardon.
Promiň.
No nic.
Musíš vyjít ven.
Určitě nemůžeš odejít?
Zkoušels to?
Ale vážně.
Fajn.
Hele, Erneste.
Já to chápu.
Jsi tady už dlouho. Svět ti nahání strach.
Věř mi. Taky mě občas děsí.
Ale tady odpovědi nenajdeš.
Jestli chceš zjistit, kdo jsi...
a co se ti stalo...
musíš ven.
Moc se omlouvám, že jsem přišla bez pozvání.
- Zavolala bych, ale... - Promiňte, ale o co vlastně jde?
CIA si mě na konci 90. let najala,
abych vedla program Wizard Clip.
Wizard Clip?
To jste se zhulili a koukali na Harryho Pottera?
- Zlato. - Byla to typická tajná operace.
Většina státní správy o ní neměla ponětí.
Zabývali jsme se parapsychologií,
ale naší misí bylo najít a zadržet ducha.
Nemáš se čeho bát. Slibuju.
Dobře?
Hele...
Poslouchej mě.
Už na to nejsi sám, Erneste.
Nehnu se ani na krok.
Zvládneš to.
Jakmile se rozneslo,
že miliony dolarů daňových poplatníků financují pavědu,
znenadání program ukončili.
Zpravodajská služba mě hodila přes palubu.
Jako obětního beránka. Zlomilo mě to.
A pak přišel Ernest.
Fajn. Děkujeme za návštěvu, ale jak vidíte, máme plno práce.
- Ráda bych ho viděla. - V žádným případě.
Asi vám nedochází závažnost situace.
Ty bytosti jsou nebezpečné.
Už prosím běžte.
Možná působí mile, ale nikdy nejsou, za koho se vydávají.
- Nebudu se opa... - Váš syn Kevin.
Sblížili se. Viděla jsem to. Je v nebezpečí!
To by stačilo. Zmizte!
Je to otázka národní bezpečnosti. Mám právo tady být.
Tak se vraťte s povolením.
Ale do té doby vás tady sakra nechci vidět.
Vrátím se. To vám slibuju.
To je on!
Do háje.
Proboha! To je on! Tam je Ernest!
Erneste!
ŽIJU JEN PRO ERNESTA
AKČNÍ ZPRÁVY
Sakra.
- Podrazák. - Honem.
Tam.
NIČEHO NELITUJU
Hej!
- Hej! - Pardon!
Hej!
Co už. Nemůžeš se prostě zneviditelnit?
Co? Proč to neudělal dřív?
Kdo ví? Pojď. Musíme pryč.
- Je to kravina. - No...
Bohužel vám musím připomenout čtvrtý dodatek ústavy.
Ukrývají teroristu.
Nevím, jestli se dá duch z právního hlediska označit za teroristu.
Udělají chybu.
Lehkovážní lidi si je nikdy neodpustí.
A až to přijde...
budeme připravení.
Bistro je o kousek dál, děcka.
- Znáte ho? Dřív tady pracoval. - Vystřídalo se tady přes deset majitelů.
Nemůžeme se porozhlídnout?
Zlato, mohla bych přijít o licenci. Musíte si dát odchod.
Pojď. Je to pitomost. Mizíme.
Hej, počkejte.
Ukaž mi ho ještě.
Hele.
Panebože.
Vidíš? Přece jen to spolu souvisí. Já to věděla.
Počkat. Jsi ten kluk, že?
Promiňte. Nevím, o čem to mluvíte.
Máte doma ducha. Jsi to ty. Ty bláho.
Děkujeme za pomoc. Už musíme běžet.
Jsi geniální.
Scheller určitě ví, kdo je Ernest.
A tos o mně pochyboval.
Ale nepochyboval.
- Už ho jen musíme najít. - Mami!
Tam je duch.
Jasně, broučku.
Erneste.
Co se děje?
Erneste.
Erneste!
Ahoj, tati.
Junebug.
Sakra.
Erneste, pojď. Musíme pryč!
Erneste!
Erneste, pojď. Musíme pryč!
Myslím, že nám právě do klína spadlo povolení.
„Ernest začíná strašit.“
„Paranormální labilita.“
Mají ho teď za zrůdu.
Něco tam viděl. Jako by si na něco vzpomněl.
Vždyť tam vypadá jak únosce.
Proč jsi neřekl, že může ven? Exkluzivně bych to natočil.
Neposloucháš mě. Řekl něčí jméno.
Něco jako June.
- No a? - Možná proto tady uvízl.
Něco se mu stalo. Nějaká tragédie.
Když mu pomůžeme si vzpomenout, třeba se může vydat dál.
Jak dál?
Nechceme, aby se někam vydal, Kevine. Potřebujeme ho tady.
Úplně na něj kašleš, co?
Záleží mi na nás. Jde nám o budoucnost.
Ať si s Fultonem můžete dovolit studium na vysoké.
Nesváděj to na nás.
Myslíš na sebe.
Jako vždycky.
Ještě jsem neskončil.
Neslyšels ani slovo.
Zdravím, dámy.
Na Instagramu už mám 200 000 sledujících. Je to šílený.
- Nekecej. - Všichni na škole hrozně závidí.
Nemůžu přece za to, že jsem tak sexy a ještě slavnej. No tak.
Ale fakt. Ozval se mi výrobce doplňků. Nabízí mi 1 000 dolarů za příspěvek.
- Brouku... - Jo.
To je síla.
Jen co někam přijdu, hned mě poznají.
Fultone!
- Co je? - Ani hnout!
Koukejte vypadnout!
Kde mám kluky? Kevine! Fultone!
Erneste!
- Vystopovali jsme signál? - Ne, oba doma nechali mobil.
Máme jeho notebook. Prohledáváme teď pevný disk.
Ať nikam nechodí. Mohli by se hodit.
Je mi fuk, co jste zač. Uvědomte si, že jste u mě doma.
Rozhoduju tady já. Rozumíte?
Ne, to už neplatí.
Kdo sakra jste?
To já tady velím.
Jestli máte rozum, uděláte přesně, co vám řekneme.
Podle záznamů, co jsem našla, by měl Scheller bydlet kousek od Tulsy.
Je asi 600 kilometrů od nás. Plus minus.
Sakra. To je daleko.
Můžeme se u volantu střídat. Zvládneme to.
Tak jo. Důvěry si vážím.
Vypadáš... jinak.
- Myslíš? - Jo.
Mimo zákon ti to sluší.
Díky.
Už bysme asi měli vyrazit.
Co?
Je to krása.
Našeho syna Kevina Presleyho a jeho kamarádku Joy Yoshino
včera v 23:15 z našeho domu unesla bytost známá jako Ernest.
Kdybyste měli jakékoliv informace, kontaktujte prosím místní úřady.
- Kretén. - Prosím?
- Jen... Máte energeťáky? - Víme jen, že byli v pokoji.
Úplně vzadu.
- Díky. - V 23:15 jsme zjistili, že zmizeli.
Hele.
Zkus si je. Seknou ti.
Jo. Dej si je o něco níž. Dělej trochu frajera.
Vypadáš jak záporák z Matrixu.
Koukej, jak ti seknou.
Do pytle!
Co? Kde jsi?
Sakra. To není dobrý.
Nazdar, duchaři.
Slečno.
- Mohla byste si vystoupit? - Já?
Lehni si a dej ruce za hlavu.
Děje se něco?
Nebudu se opakovat.
Moc se omlouvám.
Máte u sebe... Ani hnout!
Nehýbej se.
Ruce vzhůru!
Jeď.
Bože. Kopla jsem ho do koulí!
- Kde je Ernest? - Nevím!
- Stůjte! - Jeď!
Co to sakra děláš?
- Ukázal mi prostředníček. - Dělej!
Sakra.
Asi jsme je setřásli.
Co to...
Do háje.
Je hned za náma.
- Už ho vidíš? - Ty vole. Fakt se to děje.
Tam! Zatoč!
Mám ho. Odřízni ho na druhé straně. Jo!
Sakra!
Jsou všude.
- Co když zastavíme? - Co blázníš?
Kopou mě do koulí, bourají do mě...
Sakra!
Pusť ho!
- Kevine! - Vidím ho.
Chceš si hrát? Pojď!
Vítej zpátky.
Zmetek jeden...
Jede ten druhej.
Sakra!
Co sakra vyvádíš?
- Stůj. - Stihnu to.
Nestihneš. Zastav!
Do háje!
Sakra už!
To už nikdy nedělej.
Jo.
Koukejte sem naklusat!
Zatraceně.
Kam jede?
Vždyť vám to říkáme. Nemáme tušení.
Máme nárok na právního zástupce. Nemůžete nás tady držet jako zvířata.
Kdy už mi vrátíte mobil?
Víte co? Musím si odskočit.
To se nemůžu bez dovolení vyčůrat?
Pusťte ji.
Proboha! Moc se omlouvám. Není vám nic?
- Haló? - Mami.
Bože, Kevine. Není ti nic?
Jo, jsem v pohodě.
Kde jsi?
Nemůžu ti to říct. Promiň. Ale jsem v bezpečí.
Asi víme, jak pomoct Ernestovi.
Dobře. Poslouchej mě. Nezastavuj.
Dělej, co ti přijde správný.
Mám tě moc ráda, dobře?
Já tebe taky.
Zatracenej telemarketing. Nedají si pokoj.
Napomáhání známému uprchlíkovi je federální zločin.
Kde je?
Vážená, radši bych spolykala kopu žiletek
a zapila je čerstvou citronovou šťávou. Řeknu vám velký kulový.
Přišel někdo, kdo vás bude zajímat.
Auto s duchem Ernestem se ve snaze uniknout dopadení prohnalo městem
a napáchalo škody po celé ulici. Podle svědků...
Co děláš?
Hledám mrtvolu. Smrdí to tady.
Všude rez.
Panebože.
Nějak to popletli.
Asi se na ni mám vykadit.
Můžeme spát v téhle.
- Spolu? - Jen se po mně nesápej.
Ne, to bych nikdy...
Jen kecám.
Pojď. Přines ovladač.
Po celém světě pokračují protesty za humánní zacházení s Ernestem.
- Chci vyřešit hádanku. - Prosím.
Duch Ernest.
Ty jo.
Fakt se to rozmohlo, že?
Pane jo. Koukejte na to.
Hele... Ještě se z toho můžeš vyvlíknout.
Cože?
Všichni si myslí, že tě unesl.
Můžeš prostě předstírat, žes utekla.
Počkat.
To tě v tom mám nechat?
- Proč? - Ať neskončíš ve vězení.
Je to solidní důvod.
Děláš si srandu? Ve vězení už jsem byla.
Kapela, pokročilý předměty, doučování z matiky, sbor...
Táta mi život plánuje minutu po minutě. Je to únavný.
Aspoň se stará.
Je to kulturně daný.
Musíme být nejlepší.
Dokázat, že sem patříme. Je to blbost.
Občas mám pocit, že mě vlastně ani nezná.
Vidí jen falešnou verzi, kterou sám vytvořil.
Já ti nevím. Asi to dělá spousta rodičů.
Snaží se dát do pořádku skrz svoje děti, ale jen jim tak ještě víc uškodí.
Smutný na tom je, že jsme s tátou kdysi bývali nejlepší kamarádi.
Chybí mi to.
Co se stalo?
Ani nevím.
Nezpůsobila to jen jedna věc. Časem se to nějak nahromadilo a...
Pořád jsme se stěhovali. Spoustu toho mámě nasliboval a nic nedodržel.
Dost jí ublížil.
Nakonec jsem to s ním vzdal.
Někdy už si ani nepřijdu jako jeho syn.
Co?
Jen jsi...
Jsi senzační.
Díky, žes nám pomohla.
Musím si odskočit.
- Jasně. - Vydrž.
Jo.
Erneste.
Necháš toho?
Erneste, přestaň.
Erneste, poslouchej.
Co děláš? Ne. Přestaň, Erneste.
Co? Co to má být?
Co?
Erneste!
- Všechno v pohodě? - Jo.
Jo.
Všechno je v klidu.
Běž pryč.
Zůstanu tady.
Dám pozor.
Zatrub, kdyby se ti něco nezdálo.
Ať tě nikdo nevidí.
Dobrý den.
Jste Ernest Scheller?
- Jsem... - Vím, kdo jsi. Pojď dál.
To je moje žena Ramona.
Loni ji ranila mrtvice.
Moc už toho nezmůže.
Posaď se.
Nedáš si něco k pití?
Džus, limonádu nebo ananasovou šťávu?
Ramona ananasovou šťávu miluje.
- Řekni si. - Ne, to je dobrý.
Tak jo.
Zvláštní na tom je...
Kdysi dávno jsem hrál v bowlingové lize.
Jednou jsem nemohl najít tričko.
Hledal jsem ho všude možně.
Ramona říkávala, že vždycky všechno poztrácím.
Do poslední košile. Ale...
Věděl jsem, že na tom něco nehraje.
To triko už jsem nenašel.
Až před pár týdny jsem ho zahlídl v jednom vašem videu v televizi.
V životě už jsem viděl pár bláznivých věcí, ale tohle...
Nemůžu uvěřit, že se to vážně stalo.
Jmenoval se Randy. Randy McGovern.
Vedle něj stojí sestra mojí ženy, Evelyn.
Byla moc milá a laskavá.
Zemřela kvůli komplikacím při porodu.
On měl dítě?
Dceru June.
Junebug.
Co se Randymu stalo?
S Ramonou jsme nikdy vlastně děti nechtěli.
Vždycky jsme si mysleli, že procestujeme svět.
Život nás ale zavedl jiným směrem.
Když Evelyn umřela, Randy se prostě složil.
Začal pít.
Jednoho dne se u nás ukázal s maličkou June.
Prý ji potřeboval pohlídat, až půjde na schůzku.
Už se ale nikdy nevrátil.
Tu chudinku nám tady nechal. Byly jí jen čtyři.
Nikdo ho už nikdy neviděl ani neslyšel.
Třeba se mu něco stalo. Nějaká nehoda nebo...
Policie jeho auto našla v nabídce prodejny aut.
Hodinky byly v zastavárně.
Vzal mi tričko i řidičák.
Mohl si tak změnit identitu.
Co se podle vás stalo?
Řekl bych, že se upil k smrti.
Možná se zabil. Kdo ví?
Někdo jako on zrovna nebudí soucit.
Opustil vlastní dítě bez matky.
Neznám horší hřích.
Ne.
Ne, ani náhodou. To by neudělal.
Sám jsi to řekl. Nic si nepamatuje, že?
Možná si nic nepamatuje, protože to, co provedl...
prostě neunese.
Randy? To jsi ty, že?
Panebože.
Nesahejte na mě!
Erneste! Uteč!
Pusťte mě!
Termovize!
Palte do něj!
Erneste!
Přestaňte!
Ublížíte mu!
Erneste!
Ruce vzhůru! Hned!
Dělej!
Erneste, ne.
- Vstávej! - Ne.
Kam ho to vedete?
Erneste!
Kevine.
Není ti nic?
- Jsem v pohodě. - Neublížili ti?
- Ne. - Určitě?
- Jo. - Pojedeme domů.
Dobře vám to vyšlo.
Když se to tak vezme, je to férová dohoda, nemyslíte?
Můžete se s rodinou vrátit do normálu.
Ahoj.
- To auto mě mrzí. - Je to jen auto.
Jsi v pohodě?
Jo.
Na tuhle chvíli jsem čekala...
věky.
Ne.
Nestřílejte. To nic.
Pojďte. Tudy. Tady ji máme.
Naše hrdinka.
Pánové... a dámo,
rád bych vám představil paní doktorku Monroeovou.
Vlastně jsem se přeřekl.
Agentku Monroeovou.
Pomohla nám dopadnout bytost, kterou před sebou vidíte.
- Skvělá práce. Ano. - Bravo.
A teď... Prosím. Jen se podívejte.
- Vděčíme vám za víc. Jen jsem... - Co máme za cíl?
- Prosím? Za cíl? - No...
Co s ním uděláte?
Je po smrti, takže...
Co se nám zachce.
Dobrý den.
Je doma Kevin? Neviděla jsem ho ve škole.
Jo, jen si trošku potřebuje odpočinout.
- Zkus přijít někdy jindy. - Jo, dobře.
To je dobrý, mami.
Ahoj.
Neodepisuješ mi na zprávy.
Jo.
Jen jsem neměl náladu s nikým mluvit.
To nic. Chápu to.
Jak se máš?
Až do 80 mám zaracha, ale jinak se mám bezvadně.
Jen jsem chtěla vědět, jak jsi na tom.
Fajn.
- Díky. - Ale vážně. Jsi v pohodě?
Jo.
Dobrý.
Tak zatím.
Ahoj.
Je tady teď hrozně ticho.
Je to nezvyk.
Pršelo tak, když ses narodil.
Pamatuju si to,
protože když jsem mámu vezl do nemocnice, doprava hrozně stála.
Myslel jsem, že porodí v autě. Byl jsem strachy bez sebe.
Slíbil jsem si, že když to stihneme do nemocnice...
budu nejlepší táta na světě.
Je to zvláštní.
Když máš malý děti, jako rodič to máš jednoduchý.
Ještě totiž nevidí, co jsi vlastně zač.
Vidí jen to nejlepší.
Co chceš, aby viděly.
Ale jak časem rostou...
vlastnosti, co na sobě nemáš rád, je čím dál těžší skrýt.
Asi...
jsem nikdy nevěděl, kdo vlastně jsem.
Vždycky jsem se za něčím hnal.
Za novým místem, novou prací...
Doufal jsem, že něco klapne
a že konečně budu chlap, jak má být. Pro tebe, Fultona...
i pro mámu.
Když se objevil Ernest, říkal jsem si:
„To je ono.“
Konečně...
jsem našel smysl.
Abych si vás zasloužil.
Zase jsem se ztratil.
Zklamal jsem tě.
Porušil jsem slib.
Vím, že tě Ernest trápí.
Ale snažil ses udělat správnou věc. Na ničem jiným nezáleží.
V 16 jsi lepší chlap než já ve 45.
Obdivuju tě, Kevine.
Navzdory mně jsi dopadl skvěle.
Můžeš se prosím obrátit? Otoč se ke mně.
Otoč se.
Říkám, aby ses otočil.
Poslechni ho.
Poslouchej.
Říkám, abys ho poslechl.
Poslouchej!
Jo, zabere i na živý lidi.
Děkuju.
Padej.
- ...to vymyslela. - Co ten Uber?
Přijede Lyft, blbko.
- Ty jseš blbka. - Bože.
- Přepadnou nás a umřeme tady. - Ne, budeme v pohodě.
Nezajdeme na burrito?
Jo!
Už je tady? Panebože. Děkuju.
Zdravím. Jedete pro Gabby?
Ty vole!
Erneste! Ty kráso!
Promiňte, ten Uber je pro mě.
Je to Lyft, ty náno.
Sbohem!
Počkejte!
Jo!
Kam bys rád, Erneste?
Jasnačka.
Erneste?
Ten dům mi chyběl.
Randy je duch. Sakra práce.
Padesát let jsem to tajil.
Ale očividně se mi to nakonec vymstilo.
Nic nevím. Přísahám.
Lžeš. Našel sis mě.
- Jen jsem mu chtěl pomoct. - Lžeš!
- Franku. - Jasně.
- Slyšels to? - Jo.
Zůstaň tady.
- Dávej pozor. - Dobře.
- Co vyvádíš? - Něco jsem slyšel.
Sakra.
Já taky.
- Zůstaň tady. - To tak.
Tak pojď.
Zahoď ji.
Dobře. Hlavně klid.
Prosím neubližujte mu.
Byl to Ramonin nápad.
Sama děti mít nemohla.
Když jí umřela sestra, brala to jako boží znamení.
Randy by se prý o June bez matky nedokázal postarat.
Donutila mě k tomu. Já to nechtěl. To ona.
Promluvíme si. Ale odhoďte zbraň.
- Ne! - Dobře.
Franku, co se tam děje?
Dostaň ho odsud!
- Tati! - Jdeme!
- Tati! - Pojď.
Nech je být!
Běž za mámou!
- Pojď! - Stůj.
- Kevine, ne! - Běž.
Ne, Kevine!
Kevine, ne! Prosím!
Zůstaň tam. Zavolej policii!
Malá Junebug.
Dělala Ramoně hroznou radost.
Nic jinýho nechtěla. Jen vlastní holčičku.
Už s náma nemluví.
Možná v hloubi duše ví, že...
Co?
Zabil jsem tě!
Věděl jsem, že se vrátíš.
Kevine!
Tati, ne!
- Kevine. - Tati.
Jsem tady. Není ti nic?
- Jo. - Dobře.
Erneste.
Franku! Kevine! Díky bohu.
Díky bohu.
To je všechno?
Ten duch u vás 50 let strašil a najednou...
zmizel?
Byla tma.
Pršelo a nebylo moc vidět, ale...
Rozhlídl jsem se a už tam nebyl.
Proč by se jen tak vytratil?
Nevím.
Možná už tady nepotřeboval být.
Našel svýho vraha...
a zjistil pravdu.
Co se stalo doopravdy?
Ahoj, tati.
Hezky.
Zkusím to. Tak schválně.
Jsem levej. No nic.
Sbohem, Erneste.
Kevine.
Řekni mi, co se stalo.
PRODÁNO
Promiň, že to zmeškám.
Jo, určitě ti to láme srdce.
- Proč se neučíš? - Tati, no tak. Vždyť je sobota.
Jaká sobota, sakra? Mazej se učit.
Nějakej chudák se teď musí vypořádat s rozpadlým podkrovím.
Začíná mi vadit, že už nebudeme sousedi.
No... Stěhuju se jen o pár kilometrů dál.
- Navíc brzo dostanu auto. - Jasně. Nemachruj.
Já vím. Máme se. Strašidelný domy teď letí.
Tušil jsem, že jste tady.
Tati.
Už jsme všechno naložili. Rozluč se.
Máte poslední šanci, jestli ještě chcete chvilku pro sebe.
- Přestaň. - Čas se krátí.
- Prosím zachraň mě. Díky. - Promiň.
Pojď. Uvidíme se dole.
- Díky. - Zatím.
- Jo. Super. - Loučíme se různě.
Rodiče...
Na co myslíš?
Myslíš, že nás pořád vidí?
Ať už je kdekoliv?
Nevím.
Možná.
PRO DYLANA
Překlad titulků: Hana Mišove