Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
UN ANY DESPRÉS
- Hola! - Hola!
Benvinguda, família Presley. Soc la Barbara.
És un plaer.
Igualment!
Ja sé que està una mica deixada però amb jardineria s'arregla, eh?
- Mireu quin porxo! - Sí.
Tot és original.
Molt bé, ja hi som tots? Preparats?
- Sí, veiem-la. - Som-hi.
Passa res?
I ara! Passeu.
Els de la neteja vindran dimarts.
Com podeu veure,
la casa té molt d'encant històric.
Es va construir l'any 1904.
Està inscrita a la Societat de Preservació Històrica d'Illinois
i per això té molt més valor.
I mireu quina preciositat de...
I en Kevin?
Què fas?
Entra a dins.
- De debò hi he d'entrar? - No cal ni dir-ho.
Molt d'espai per emmagatzemar.
El bany principal, amb instal·lació i rajoles originals.
I us heu adonat de quins sostres tan alts?
La casa té un preu força baix.
Clar fer-hi moltes reformes, però...
No hi deuria passar res de dolent, aquí, oi?
Però què...
Però què dius? No. És el preu de mercat d'ara.
T'has cagat, tio!
Ui, sí, quina por.
- Has estat aquí tota l'estona? - Sí.
Mare meva.
T'ha costat entrar, eh? Tanta pols m'estava fent malbé la roba.
... amb esforç quedaria un bon jardí.
Oi que m'enteneu?
Acabarem vivint aquí?
Ni de conya, tio.
Si això fot pena.
Gira el volant del tot!
No, gira'l més!
Ei, frena! No!
Vigila, tio! Que t'has carregat la bústia!
MERDA D'EN KEVIN
N'hi ha deu més al camió i no pujaran soles.
Molt graciós.
Escolta, Joy!
Monstruosa.
Què fas?
Mira què tinc.
Va, vinga.
Ballem una mica.
A veure, una bona cançó...
Vinga, va, balla una mica, Kev.
Recordes quan ballaves amb ton pare? A veure com ho fas.
Vinga!
Va.
Vinga, nano.
Prefereixo seure. Gràcies.
Què fas? Torna-me'l!
- Quan sopem. - Mama!
- No m'hi penso ficar. - Típic.
Au, va, Frank, tampoc et passis.
Llavors prefereixes sentir un tio blanc tocant la guitarra?
En Terry Kath és un dels millors.
"En Terry Kath és un...".
Quina mentida. El millor és en Jimi Hendrix.
Ho diu la Rolling Stone?
No. És un fet. Ho diu tothom.
El propi Jimi Hendrix, no.
Va dir que en Kath era la seva inspiració, que era un geni.
El tio es va fotre un tret a la cara sense voler.
Un geni no era.
Parla qui llegeix llibres per a dummies.
Mira, saps què et dic?
Sento que siguis tan desgraciat.
De debò.
Però estem intentant tornar a començar.
T'agrairia que fossis un pèl més positiu.
Quants cops hem tornat a començar ja?
Ja m'he descomptat.
Tio, què fas?
Què passa?
Ha sigut ell.
No, espera, no marxis!
Merda.
Hòstia santa.
TRETS DELS FANTASMES
"Molts espectres queden isolats degut a un trauma".
Escolta!
Sí, tu.
Pots vigilar-me la porta?
Va.
Diria que no hauries de fer, això.
Un racista ha escrit el meu mòbil.
Rebo missatges demanant-me arròs gratis.
Arròs gratis?
Ah, que no ho sabies?
Els asiàtics només mengem arròs.
Canvia't el número.
I cedir davant d'un abús institucionalitzat?
No, volia dir...
A més, és que aquest número és perfecte!
222-C-A-C-A.
Un número així és impossible de trobar.
Saps? Em sembla que som veïns.
Ah, sí?
Sí.
Ens hem mudat a la casa del costat.
Us heu mudat a la casa de la mort?
- La què? - Diuen que està encantada.
Soc atea i no crec en aquestes rucades,
però m'encantaria morir-me i després doncs, no ho sé,
convertir-me en fantasma i turmentar en Ted Cruz.
En fi.
Bé, veí, ja quedarem. Què fas després de l'insti?
Després de l'insti... Doncs he de... He d'estudiar.
- Això, he d'estudiar. - Molt bé.
Bé, ja saps el meu número si vols quedar.
O si vols arròs.
I aquesta cara?
- Què, la tornada? - Molt bé.
- Kevin, i per tu, com ha anat? - Bé.
- Fulton, el mòbil. - Per què?
La Susan ha vist ton germà anar a peu a l'institut.
Havies de fer una sola cosa.
És mentida!
Kevin?
Jo no dic res.
Hola?
Torno a ser jo.
Ets aquí?
Buu!
Tu, para.
Para.
Tio, no em fas por.
Suposo que t'ha funcionat amb tothom fins ara,
però la meva vida fa mil cops més por.
Seu.
Va, vine.
La camisa mola.
Vaig jugar a bitlles un cop, quan tenia vuit anys.
Mon pare es va barallar amb el del costat
per les ales de pollastre.
El gerent ens va prohibir tornar-hi.
Pots parlar?
Només gemecs i grunyits?
Vas morir aquí?
A la casa, dic.
No te'n recordes?
Recordes alguna cosa?
Bé, en fi...
Et dius Ernest, oi?
Ho posa a la camisa.
Em dic Kevin.
Uau!
Quina flipada.
Encantat, Ernest.
Llavors...
no et podem tocar, però tu a nosaltres, sí?
Com a les strippers.
Kev!
Deixa'm el mòbil.
Tio, quin fred que hi fot, aquí.
Tu, microbi, el mòbil, va.
Per què el vols?
Perquè tinc amics. I me l'han tret per culpa teva.
I qui m'ha fet caminar?
- On el tens? Aquí? On? - No. Fulton.
Para! Fulton!
Que em deixis en pau! Fulton!
Què ha sigut això?
Per què estàs tan content?
Què dius?
No puc estar content?
Pots estar com vulguis, només és que no sols estar tan content.
Escolta, deixa'l en pau.
Gràcies.
Entesos.
Sabem que cada àtom,
cada molècula del cos humà està composta d'energia
però què passa amb tota aquesta energia quan el cos mor?
Jo crec que l'energia es pot atrapar.
Veu el més enllà. Sent el més enllà.
Sigues el més enllà.
La Judy Romano és la mèdium de West Bay.
- Divendres, a les 9:00. - Què coi és això?
Què fas amb el meu mòbil?
- Fulton. - La mosqueta morta.
Per què no has dit res?
- Torna-me'l! - Espera.
Voleu parar tots dos?
Tenim un fantasma.
- Sí, home. - Que sí.
En Kevin l'ha gravat, mira.
- Què és, una peli de por? - No.
Ei, està molt bé. Com ho has fet?
No he fet res.
Collons.
- Ensenyem-li a la mama. - No.
- No li podem dir. - Per què no?
Perquè li donarà un atac, ja ho saps.
Va, jureu-m'ho.
- De debò? - Vinga, amb el dit.
- I petó. - No penso...
El petó.
Molt bé.
- Em torneu el mòbil? - Sí. Envia'm el vídeo.
- Per què? - Au, va.
Per què ho fas tot tan complicat? Envia'm el vídeo.
D'acord.
Ja està.
Rebut. Gràcies.
PUJAR EL VÍDEO - DETALLS HI HA VIDA DESPRÉS DE LA MORT
PROVA IRREFUTABLE DEL MÉS ENLLÀ
US PRESENTO L'ERNEST, UN FANTASMA DE DEBÒ
PENJAR - PENJAT
"La nena estava petrificada de por al llit mentre la silueta l'observava".
"I tot i que no se li distingia la cara,
ella sabia que volia fer-li mal".
"Amb un moviment sobtat se li va abalançar i li va tapar la boca
per sufocar el crit. Feia olor de menta i podrit".
"Es va marejar abans de desmaiar-se".
"Quan es va despertar, l'esperit ja no hi era".
"Ningú la va creure, és clar. Era una nena".
"Només era un malson, tenia massa imaginació".
"Però la nena sabia la veritat".
"El regne dels esperits existeix i és perillós".
Gràcies.
A mi tampoc no em va creure ningú. I el fantasma encara ve.
Em va seguir fins a casa fa sis anys i no aconsegueixo desfer-me'n.
I ara he intentat...
Escolta, que no veus que estic parlant?
És molt possessiu i homosexual.
N'estic molt cansat.
Gràcies.
Mare meva.
Hola.
Has vist el vídeo que s'ha fet viral?
No tinc xarxes socials. Em fan fàstic.
Doncs un noi ha trobat un fantasma a l'àtic i sembla autèntic de debò.
Sempre ho semblen, fins que descobreixes que no.
Aquest no és el meu llibre.
- Té més de mil visualitzacions. - I és bo?
Tampoc t'emocionis.
"Bons efectes. Què has fet servir? Maya o ZBrush?".
"Quina merda. Ho fan millor a Caçafantasmes".
- Què? - Creuen que és mentida.
Ja, però és real.
Frank. Esteu veient porcades? Què mireu?
- Res. - El papa ha penjat un vídeo...
- Fulton, acabo de comprar-les! - Au!
Això, preocupa't de les taronges.
La fruita orgànica és cara. Trameu alguna cosa.
No.
- No pas. - Fa pudor de socarrim.
Mutis i a la gàbia.
- Som-hi, doncs. - Sí.
Hola?
No volem fer-te mal.
A internet deia que parlis amb veu autoritària
- així sabrà que manes tu. - Entesos.
Esperit d'aquesta casa!
- Apareix! - Això.
Papa, mira.
Buu.
Mare meva.
No fa gràcia.
Sí que en fa.
- L'espantes, pallús. - No.
El que l'espanta és aquest numeret d'exorcista.
Ei.
Soc jo.
Aquest és mon pare, en Frank, i el meu germà, en Fulton.
Ei, com va?
Volen conèixer-te.
Penós.
Mira, calla.
Tinc una idea.
On vas?
Diu que té una idea.
I què? L'anirà buscar i el durà aquí?
Mare meva, que curt.
Calla, carallot.
Una cara ben guapa que tinc.
Prou, deixa'l tocar.
Hòstia, sí que funciona. No paris.
Ual·la, mira! És aquí. Hòstia.
Hola.
No passa res.
No passa res, ho veus?
Fes preguntes.
- No pot parlar. - Per què no?
Per què és un fantasma?
- Frank? - Merda.
Que s'esfumi. Escolta...
Beetlejuice, Beetlejuice, Beetlejuice!
Frank.
Què és això?
Ara faràs veure que no ho saps?
Perquè és casa nostra, oi?
I se'l sent a ell, oi?
- He... - Què?
Què, Frank? Va, digues.
Vint-i-sis mil visualitzacions en menys de cinc minuts. Flipa.
Jo mateixa el vaig veure, Barbara.
Reina, segur que t'ho va semblar.
La meva filla Carly va barrejar Xanax amb vi
i es creia l'Édith Piaf.
Escolta, que jo no prenc res. En tenim proves.
Hem penjat el vídeo.
- Tu, on et penses que vas? - Al carrer?
- No tant de pressa. - Mama!
Has infringit alguna llei de confidencialitat.
Els fantasmes no surten a la lletra petita.
Ja parlaràs amb el nostre advocat.
- Tenim advocat? - No, estem pelats.
- Vint-i-set mil! - Puc marxar?
No! Tu també hi estaves ficat!
El papa ens ho va fer jurar.
Ves per on.
- Sabia que et donaria un atac. - Exacte!
A qualsevol persona racional li passaria!
Tenim un fantasma rondant per l'àtic!
- Perdó. Hauria... - I me n'assabento per altres!
Que resulta que surt a YouTube! I allò de tenir bona comunicació?
Per això vam fer 20 sessions de teràpia amb el Dr. Pesat?
- Bé, jo marxo. - Kevin.
Trenta mil. Lligaré que flipes.
- Fulton! - Fora d'aquí.
Mel, ho sento.
- Ens mudem. - No. Espera, no.
- Espera. - No.
No farem com els blancs ximples de les pel·lícules de por. Marxem.
Escolta'm un moment, si us plau.
Mel.
No entens la magnitud de l'assumpte.
Hem enregistrat una cosa que mai ningú no havia enregistrat
en la història del vídeo!
No penso cedir, Frank!
D'acord. I a qui l'hi vendràs ?
Perquè els diners que tenim els hem invertit aquí.
De no haver estat pel coi de vídeo...
Exactament.
Són calers, reina.
Hi ha tios que guanyen milions amb el canal
jugant al Minecraft o tirant-se pets sobre l'encenedor.
I nosaltres tenim un fantasma de debò!
Sembla Houston.
Allò era una estafa piramidal, era diferent. I això és real.
És la nostra oportunitat. Podria canviar-ho tot.
Mel.
Mira'm, reina, si us plau.
Escolta.
Necessito guanyar, almenys un cop.
Només un cop.
Saps que és una bogeria, oi?
TIO, AIXÒ ÉS VERITAT? #ELFANTASMAERNEST
- No és de debò. - Què dius?
Si ha travessat la paret!
Mare meva!
Què és això?
LA MAMA CONEIX L'ERNEST! VISUALITZACIONS
#COMEMSENTO
EL CRIT!
VEIG MORTS
SOC JO O L'#ERNEST ÉS SEXI?
Mare meva, l'Ernest, que guapo!
M'he enamorat de l'Ernest, el fantasma!
Ahir vaig somiar que l'Ernie em deixava embarassada.
El nostre fill era així.
"Travessa la paret com l'Ernest".
Ai, mare meva. Va, sí.
Estàs bé? Estàs... Tio, la cara.
Em dic Cory i faré l'Ernest challenge. Mireu.
SALVA L'ERNEST DEL CAPITALISME! #SALVEULERNEST
Els drets dels fantasmes són drets humans.
Els drets dels fantasmes...
Què?
Que no estiguis fet de carn i ossos no et fa menys important.
Si vols drets, ves a Nova Zelanda.
Els encantarà rebre't. Aquí ja estem bé, apa.
Per cert, el covid no és real.
No abuseu!
Intento normalitzar l'amor pels fantasmes.
- Ens envolten. - Una espelma pels esperits.
- Qui diria que algú tan fosc... - Viu a la casa.
...em faria sentir...
És el típic conte de la vora del foc.
Una família es muda a una casa on hi ha un fantasma.
Aquesta història s'ha fet realitat per a una família de Chicago,
que han ensenyat a través de vídeos de YouTube. Mirin.
Frank.
Què és això?
Què?
Potser va essent hora de fer la mudança.
- El convidat d'avui ha... - Hòstia santa.
Que li facin un resum a l'Anderson abans de la reunió amb els del Congrés.
Mastegues xiclet? Què més?
- Ha trucat la... Leslie? - No pot passar.
Agent Schipley!
Per l'amor de Déu. Leslie. Quina alegria veure't.
El truco a l'oficina des de fa dies.
- De debò? No ho sabia. - Ho ha vist, oi?
- No sé què és. - És un espectre.
Leslie, t'agraeixo que hagis vingut fins aquí, però...
He fet un estudi preliminar. No hi ha artefactes.
L'analítica forense digital, res. És real, aquest.
Hem de reobrir el Wizard Clip.
Aquell programa es va desmantellar fa 20 anys amb raó.
Tenim l'oportunitat de demostrar
que els fenòmens espectrals no són ximpleries.
Fora.
- Gràcies per venir. - Si us plau!
És real! Agent Schipley!
És real! Si us plau!
Què és tot això?
Quina bogeria. Hola, com va? Ei, com anem?
Això és de bojos.
Ei, com va?
JO HI CREC
Com se senten amb el fantasma?
Ei, un moment. Tranquils, ara, un moment.
- Si us plau, parli'ns de l'esperit. - Sí, molt bé, un moment.
Quan el va veure per últim cop?
Què diria a qui afirma que és un truc?
Si et sembla un truc, mira!
- Ve molta gent. - La família corre perill?
I la comunitat?
No corren cap perill. És un fantasma.
Ei, moltes gràcies!
Qui ha entrat a casa meva?
Teniu molta barra!
És una residència privada...
Frank!
- Ja ho sé. - És de bojos.
No puc sortir de casa.
No és tan greu.
Com que "no tan greu"?
Un ha entrat per la xemeneia...
- Què? - I s'hi ha quedat atrapat!
He hagut de trucar els bombers.
T'imagines què és tenir un humà atrapat allà?
Perquè no és Nadal...
Mare de Déu Senyor.
No fa cap gràcia.
Escolta, marxa o truco a la policia.
Tot el que he llegit diu que la memòria es perd per un trauma.
És un mecanisme d'autodefensa.
Ens calen estímuls visuals per activar els records.
Ai, mare.
No?
Quin horror.
És d'un dels negocis que van fracassar de mon pare.
"Pastilles d'home",
però en comptes d'ereccions, tenies diarrea.
Has recordat alguna cosa?
Molt bé.
No passa res.
Surt d'aquí, fora.
- Hi ha fantasmes arreu. - Mira'l.
Li encanta.
"Per què?". Per què, què?
Que per què t'ajudo?
Perquè estàs atrapat.
Ningú vol estar atrapat, oi?
Hola, veí!
Però què...
Que sorollosa.
Mai he entès el silenci a la biblioteca.
Què passa? Que fer soroll et fa ruc?
Com estàs? I el fantasma?
El carrer és un merder gràcies a vosaltres.
El meu pare no fa més que trucar a la grua.
És un desastre.
Perdona.
Què estàs fent?
El registre de la propietat?
Sí, vull veure si l'Ernest vivia a casa nostra abans de morir.
- No recorda com hi va arribar? - No recorda res.
Hala, un misteri.
Sí, però el que...
Entesos.
Ets hacker o com va?
Txam! Misteri resolt.
Ernest Scheller.
Va comprar la casa el 5 d'abril de 1965
i la va vendre el 15 de desembre de 1971.
- Com va morir? - Un segonet.
No hi ha partida de defunció.
- És ben mort. - No fotis!
Ho sento. És un punt mort. Quina gràcia.
He de marxar. Tinc assaig. Bona sort.
Gràcies.
Tina, vine.
LA MÈDIUM DE WEST BAY JUDY ROMANO - TV ESPERITS
No vull que t'ofenguis, però amb això dic prou.
No vull tornar a residències d'avis.
El menjar és una porqueria.
I la Kris Jenner? No se li ha mort algú de la família fa poc?
El gos? No puc...
Ei, hola.
Mira, és que... He de penjar.
D'acord. Molt bé. He de penjar. Hola.
- Hola, hola. - Hola.
Mare meva.
Tu deus ser en Frank.
- Sí. - Tots estem molt emocionats
per tu i per tot plegat.
A nosaltres ens fa il·lusió tenir-te a casa.
Som molt fans del programa. El mirem sempre.
Ets un amor, de debò.
I a sobre ets guapo!
Ningú m'ho va dir, això!
Ningú.
A veure, on tens la dona?
S'està arreglant, no sé on.
Molt bé.
Tanca-la.
Això. I fica-la en una caixa sota el llit
perquè ara ets meu.
Bé, pots anar a mirar
que "ell" també estigui preparat?
- L'Ernest? - Això!
Sí, està a punt. Tots ho estem.
- Llestos. - Molt bé.
Perquè jo també.
Mira, ho veus?
Aquest és el rotllo que dic.
Intens, visceral.
- On ha anat? Fes-lo tornar. - A qui?
No et facis el ximple, era aquí.
No és un gos falder.
No he dit que...
La Judy Romano és a la sala d'estar.
- No sé qui és. - Tio, la mèdium de West Bay és a baix!
És aquesta!
Per què no li dius tu?
Perquè tu li caus bé i et fa cas.
Perdoneu, però a baix ja estem a punt.
Perdona. Gràcies per esperar.
Baixem de seguida.
Escolta, és important. Queda clar?
El programa té moltíssima audiència.
Si la clavem,
ens oferiran llibres, marxandatge...
Podríem ser els Kardashian negres. No vols ser la Kim?
Va.
En fi.
- D'acord. - Hi parlaràs?
Ho intentaré.
Així m'agrada.
Escolta, Ernest.
Vols passar-ho bé?
Estem gravant?
Ja està.
I doncs, Frank.
El món sencer està fascinat amb les teves interaccions amb l'Ernest.
- Sí. - Però també han causat
una bona dosi d'escepticisme.
A veure, és que jo també. Pensava: "no m'acabo de creure aquests vídeos".
Però ara que soc aquí, en aquesta sala,
amb el que percebo,
és que és... Es pot palpar gairebé, oi?
Sí. L'Ernest és real.
No hi ha cap truc de màgia.
A veure... és aquí, ara?
Vindrà de seguida, eh?
És que és tímid. Hi ha massa gent.
Frank.
Ernest!
Ets aquí?
Ernest, t'estem esperant.
Bé, doncs...
Escolta, Frank, si poguessis,
arregla l'holograma, perquè hem de marxar.
No. No és cap holograma. És...
Ernest!
- Marxem. - No, espera.
- S'ha acabat. - No, un moment.
Espereu, si us plau.
Escolta,
quina bona producció.
Què?
Fes alguna cosa!
- Què vols que faci? - Que pari!
He de deixar la tele barata.
Són molt poc professionals.
Però què coi...?
Ah, ets tu altre cop.
Mira, ara que ho penso, el d'en Tupac estava més ben fet.
T'hauré de millorar a postproducció.
Un desastre de cal Déu.
Era el que volien: un fantasma.
Sí, i s'han trobat Expediente Warren.
Et fa gràcia? Tot et fa gràcia a tu.
- Fulton, ara no. - Hi ha moltes visualitzacions.
- L'has penjat sense dir-m'ho? - Sí, i què?
Em denunciaran, coi!
Tres milions en tres minuts.
Això és un rècord, no?
Molt bé, nano!
Confita't aquesta, Pewdiepie.
Dra. Monroe, que hi és?
Ja era hora, coi.
- No et creuràs què he descobert. - Què?
- Aquí no. - Què?
- Un segonet - Tu no pots entrar.
Perquè ho diu qui? Les normes de gènere? Que piris!
Joy, què coi fas? Has perdut la xaveta?
No, però t'explotarà el cap.
- No és ell. - Ja.
Però per això no hi ha partida.
L'Ernest Scheller no és mort.
Però va viure a casa teva.
Ho he comprovat amb altres registres.
I qui és l'Ernest?
Em jugo un ou que el paio ho sap.
- Et jugues què? - Aquest paio viu a Oklahoma.
Descobriré on exactament.
Però era propietari d'aquest bar de mala mort.
És a gairebé dos quilòmetres.
Sí. I si hi anem amb ell?
Amb qui?
- El nostre Ernest? - Sí.
Potser es coneixien. Potser allà recorda alguna cosa.
Joy, no pot marxar de casa.
Està atrapat.
Segur?
Ernest! T'adoro, Ernest!
HE VINGUT PEL FANTASMA
No exclusivitat? És conya, oi?
Ja tinc un canal on hi penjo contingut original
i guanyo tres vegades més del que m'ofereixes. Pensa-hi.
Pensa't un número i torna'm a trucar, sí? Adeu.
Frank, obres tu?
Sí. Uns dibuixos de l'Ernest serien la pera,
però que siguin per a adults.
Del tipus: has vist un fantasma nu? Jo no. Com seria?
- Frank, obres la porta? - Quines parts té un fantasma nu?
Sí, ja vinc!
Ho sento, no atenem la premsa.
Em pot dedicar uns minuts, si us plau?
I la Joy ha estat investigant,
i resulta que el paio que vivia aquí tenia un bar a prop.
I hem pensat que si et duem al bar, potser recordaries alguna cosa.
Joy.
Per favor.
Tens raó. Perdona.
Llavors, hem pensat que si aconseguim...
Està glaçat!
Ai, ho sento. És que...
M'encanta. En soc fan.
Sé que molesto. Però és que estic al·lucinant i...
Perdó.
Com deia...
Hem de fer-te sortir.
Segur que no pots marxar?
Ho has provat?
Provar de debò, eh?
Entesos.
Escolta'm, Ernest.
T'entenc.
Portes molt de temps aquí
i el món fa moltíssima por.
A mi també m'aterra a vegades,
però aquí ja no hi queden respostes.
Si volem descobrir qui ets,
què et va passar,
hem de sortir.
Sento molt haver-me presentat aquí sense avisar.
- Hauria trucat, però... - Perdoni. Però per què ha vingut?
A la dècada dels 90, la CIA em va reclutar
per encapçalar un programa que es deia Wizard Clip.
Wizard Clip?
I us posàveu clips al cap i miràveu Harry Potter i...
Amor.
Era una operació secreta
que no es coneixia ni a les esferes del govern.
L'àmbit era la psicologia paranormal,
però les ordres eren trobar i capturar un fantasma.
No hi ha res que faci por. De debò.
Entesos?
Tranquil.
No passa res. Escolta'm.
Ja no estàs sol, Ernest.
Jo t'acompanyaré fins on calgui.
Tu pots, va.
Tan bon punt es va saber
que es destinaven milions de dòlars dels contribuents a coses esotèriques,
ens van liquidar de cop,
i l'agència em va deixar a l'estacada, com se sol dir.
Vaig ser el cap de turc.
Va ser desolador.
Però llavors va aparèixer l'Ernest.
Molt bé. Gràcies per haver vingut, però com veu, estem molt ocupats.
El vull veure.
Ni parlar-ne.
No entén la gravetat de la situació.
Els esperits són perillosos.
Vagi-se'n, si us plau.
Potser semblen bons, però mai són qui afirmen ser.
- No penso tornar... - El seu fill, en Kevin.
Hi està molt unit. Es veu als vídeos. Corre perill!
Prou. Fora d'aquí!
Afecta la seguretat nacional. Tinc dret a ser aquí.
Doncs porti una ordre judicial. Mentre no la tingui, fora de casa meva.
Tornaré.
Ho prometo.
És ell!
Merda!
Mare meva! És ell, l'Ernest!
Ernest!
VISC PER L'ERNEST
NOTÍCIES
Merda!
Que cabró!
Vinga.
Per aquí!
CAP PENEDIMENT
Però què fas?
- Escolta! - Perdó!
Escolta!
Molt bé, doncs. Per què no et tornes invisible ja?
Com? Per què no ho ha fet abans?
No ho sé. Vinga, hem de marxar.
I una merda!
Doncs...
Sento haver-te de recordar la Quarta esmena de la Constitució.
Protegeixen un terrorista.
Diria que un fantasma no es consideraria terrorista a nivell legal.
Cometran algun error.
Sempre ho fan, quan són despreocupats.
I quan ho facin...
estarem preparats.
El parc és a l'altra banda, nens.
Coneix aquest home? Havia treballat aquí.
Hem tingut un fotimer d'amos.
Podem fer una ullada?
Reina, em traurien la llicència. Heu de marxar.
Som-hi, no farem res aquí. Marxem.
Ei, un moment.
Ensenya'm la foto.
Aquí el tens.
Ostres.
Ho veus? Es coneixien.
Ho sabia.
Espera, tu ets el noi aquell, oi?
Perdó, però no sé què vols dir.
El que té un fantasma a casa. Ets tu!
Moltes gràcies per tot. Hem de marxar.
Ets un geni.
El tal Scheller deu saber qui és l'Ernest.
I mira que no et refiaves de mi.
Sempre me n'he refiat.
- Ara hem de trobar-lo. - Mama!
Allà hi ha un fantasma!
Molt bé, rei.
Ernest.
Ernest, què passa?
Ernest.
Ernest!
Hola, papa.
Juneta.
Merda.
Ernest, vine! Hem de marxar!
Ernest!
Ernest, vine! Hem de marxar!
Ens han donat mastegada l'ordre judicial.
"L'Ernest, un fantasma poc amistós".
"Activitat paranormal i perillosa".
El titllen de monstre.
Va veure alguna cosa. Era com si recordés alguna cosa.
Doncs sembla que vulgui segrestar la nena!
Per què no sabia que podia sortir? Ho hauria d'haver publicat jo.
No em prestes atenció.
Va dir un nom,
June no sé què.
- I què? - Que per això deu estar atrapat.
Li va passar alguna cosa greu.
Potser si l'ajudem a recordar, podrà descansar.
Descansar?
No volem que descansi, Kevin. El necessitem aquí, amb nosaltres.
Ell t'importa una merda, oi?
M'importa la família!
És el nostre futur.
Així pagarem les vostres matrícules de la uni,
No giris la truita.
Només t'importes tu.
Sempre igual.
Ei, que no he acabat de parlar.
No li has prestat cap atenció.
Hola, reines.
Tinc 200.000 seguidors a Instagram. És de bojos.
De debò?
Tothom em té enveja a l'insti,
però jo no he escollit estar tan bo. Ni ser tan famós.
Una empresa de suplements m'ha escrit, t'ho juro.
Em pagaran 1.000 dòlars la publicació.
- Ostres, rei. Quina passada. - Sí.
Em reconeixen vagi on vagi.
Fulton? Fulton!
- Què coi passa? - Quiet!
Fora de casa meva!
I els meus nens? Kevin! Fulton!
Ernest!
I rastrejar el mòbil?
Res. Els dos s'han deixat el mòbil.
Tenim el portàtil del noi i l'estem analitzant.
Que es quedin. Encara faran servei.
M'importa un rave qui sigueu, però aquesta és casa meva
- i l'autoritat soc jo. Queda clar? - Ho era.
En passat.
Tu qui coi ets?
Soc l'autoritat,
i si tens dos dits de front, faràs tot el que et diguem.
Segons els papers que he trobat,
en Scheller viu aquí, als afores de Tulsa,
que està a uns 650 quilòmetres d'aquí.
Merda, és molt lluny.
Farem torns per conduir. Hi arribarem.
D'acord.
Sort que ets optimista.
Sembles diferent.
- Ah, sí? - Sí.
Ser un delinqüent et prova.
Gràcies.
Hauríem d'anar tirant.
Què passa?
És preciós.
Ahir, a un quart de dotze de la nit,
el nostre fill, en Kevin Presley, i la seva amiga Joy Yoshino
van ser segrestats per un esperit conegut com a Ernest.
Demanem que qualsevol que tingui alguna informació parli amb la policia.
Cabró.
Perdona?
- Que... Begudes energètiques? - Eren a les habitacions.
A l'últim passadís.
- Gràcies. - A un quart de dotze.
Ja no hi eren.
Mira.
Prova-te-les. Segur que t'estan bé.
Sí, baixa-te-les una mica. Ara ets un xulo.
Sembles el dolent de Matrix.
Mira que guapo que estàs.
Merda!
Què passa? On ets?
Hòstia, anem malament.
Hola, fantasmet.
Senyoreta.
- Surti del vehicle. - Jo?
Noi, estira't amb les mans rere el cap.
Que passa res, agent?
No m'ho facis repetir.
Ho sento molt!
Duu alguna cosa...? Quiet!
No et moguis!
Mans amunt!
Arrenca.
Ai, mare, li he fotut una puntada als ous.
- I l'Ernest? - No ho sé!
Merda.
Tu! Frena!
Tira!
Què coi estàs fent?
- M'ha fet la botifarra. - Arria!
Merda.
Ja no ens segueixen.
- Però què...? - Merda!
Collons!
Ens trepitja els talons!
El veus?
Uau, ara va de debò.
Allà, gira!
Ja el tinc! Barra-li el pas per l'altra banda!
Merda!
Per totes bandes!
- Ens deixaran en pau si parem? - Ets boja?
Em piques als ous i m'envesteixes!
Ai, merda!
Deixa'l anar!
- Kevin! - Ja el veig!
Veurem qui els té més ben posats!
Ei, hola.
Seràs fill de...
Ve l'altre.
Ai, merda!
Hòstia, Ernest. Però què fas?
- Para! - Ho aconseguiré!
No! Para! Kevin!
Hòstia!
No, merda!
Pobre de tu que hi tornis.
Ja.
Torneu aquí, brètols!
Merda!
On ha anat?
Ja t'ho hem dit. No ho sabem.
Tenim dret a un advocat, oi?
No ens podeu retenir aquí.
Quan em tornaran el mòbil?
Mira, he d'anar al lavabo.
Necessito permís per anar a pixar?
Deixa-la.
Ai, mare meva! Ho sento moltíssim! Està bé?
Digui?
Mama.
Ostres, Kevin. Estàs bé?
Sí, sí, estic bé.
On sou?
No t'ho puc dir, però estic bé. T'ho prometo.
Hem trobat algú que pot ajudar l'Ernest.
Escolta'm bé: vosaltres seguiu.
Fes el que creguis que has de fer.
T'estimo moltíssim. Sí?
Jo també.
Que pesats els venedors, oi?
Cooperar i ajudar un fugitiu és un delicte federal.
On és?
Senyora, abans m'empasso una bossa de fulles d'afaitar
i la faig baixar amb suc de llimona que dir-te ni piu.
Ha vingut una amb qui voldrà parlar.
El cotxe, on viatjava l'Ernest, va anar a tota velocitat
intentant esquivar la policia i va causar danys allà on va passar.
Què fas?
Buscar el cadàver. Hi fa una pudor que empesta.
Rovellat.
Mare meva.
Espera, s'han equivocat.
Potser m'hi hauria de cagar també.
Compartim aquest i ja està.
Compartir?
No et refreguis, per això.
Jo mai no...
És conya.
Agafa el comandament.
Les protestes continuen pel territori, exigeixen un tractament ètic de l'Ernest.
Vull solucionar-ho!
Vinga, doncs.
El fantasma Ernest.
Òndia.
És tot un fenomen, eh?
Molt bé, fantàstic.
Escolta, encara pots fer marxa enrere, si vols.
Què dius?
Tothom creu que t'han segrestat.
Pots fer veure que t'has escapat.
A veure.
Vols que et deixi tirat?
- Per què? - Per no anar a presó, per exemple.
És una bona raó.
És conya, oi? Ja hi era, en una presó.
El grup, les classes avançades, tutories de mates, el cor.
El meu pare ha programat fins a l'últim segon de la meva vida.
Almenys li importa.
És cultural.
Hem de ser els millors.
Demostrar que és el nostre lloc. Una merda.
A vegades em fa l'efecte que ni em coneix.
Només veu la versió falsa de mi que ha creat ell.
Crec que és el que fan molts pares.
Intenten millorar els seus problemes a través dels fills i els deixen pitjor.
La pena és que el meu pare i jo érem millors amics quan jo era petit.
Ho trobo a faltar.
Què va passar?
No ho sé. Va...
Van ser moltes coses, no només una. Amb el temps es van anar acumulant i...
Mudar-nos tant
i que li prometés coses a ma mare que no ha complert mai.
I veure el mal que li fa.
Al cap d'un temps, em vaig distanciar.
A vegades és com si no fos el seu fill.
Què?
És que...
Moles molt.
Gràcies per ajudar-nos.
He d'anar al lavabo.
- Molt bé. - Un segon.
És clar.
Ernest.
Pots parar?
Ernest, para.
Ernest, escolta'm.
Què coi fas? Para, Ernest.
Què? Què vols dir?
Què?
Ernest!
- Va tot bé? - Sí.
Sí.
Tot va perfecte.
Ves-te'n.
Em quedo aquí.
Així vigilo.
Toca el clàxon si veus res sospitós.
Que no et vegi ningú.
Hola.
És vostè l'Ernest Scheller?
- Em dic... - Ja sé qui ets. Passa.
Ella és la meva dona, la Ramona.
Va tenir un ictus l'any passat.
I ara no pot fer gaire cosa.
Seu.
Vols alguna cosa per beure?
Suc, refresc, suc de pinya? A la Ramona li encanta el suc de pinya.
El que vulguis.
No, moltes gràcies.
Molt bé.
Mira, que curiós.
Jugava a les bitlles en una lliga, fa segles.
Un dia, no vaig trobar la camisa.
Vaig mirar per tot arreu.
La Ramona em va dir que ho perdia tot, fins i tot la camisa que duia posada,
però jo sabia que no era això.
No vaig tornar a veure la camisa
fins fa un parell de setmanes, quan vaig veure un dels teus vídeos.
Mira que he vist coses estrambòtiques a la vida, però això...
No em puc creure que sigui veritat.
Es deia Randy, Randy McGovern.
La dona amb qui està era la germana de la meva dona, l'Evelyn.
Una dona molt bona i amable.
Va morir de complicacions del part.
Era pare?
Tenia una filla. La June.
Juneta.
Què li va passar, al Randy?
La Ramona i jo no volíem tenir fills.
Sempre dèiem que veuríem món.
Però la vida tenia altres plans.
Quan l'Evelyn va morir, en Randy es va ensorrar.
Es va donar a la beguda.
I un dia es va presentar a casa amb la June,
va dir que tenia una visita, que si la podíem cuidar,
però mai no va tornar.
I ens va deixar la pobrissona. Tenia 4 anys.
Ningú va tornar a saber res més d'ell.
Potser va passar alguna cosa, un accident o...
La policia va trobar el seu cotxe en venda en un aparcament,
i el rellotge en una casa d'empenyorament.
Em va robar la camisa
i el carnet de conduir.
Potser era per canviar d'identitat.
Què creu que va passar?
Jo crec que es va emborratxar fins a morir.
O es va suïcidar.
Costa sentir gaire pena per algú així,
que va abandonar una filla que ja no tenia mare.
No se m'acut un pecat més gran.
No.
No pot ser. No faria una cosa així.
Tu ja ho vas dir.
No se'n recorda, oi?
Potser no se'n recorda perquè la veritat, el que va fer,
és insuportable.
Randy? Ets tu, oi?
Verge santíssima.
Deixeu-me anar!
Ernest! Marxa!
Deixa'm!
Que em deixis!
Mode tèrmic!
Dispareu!
Ernest!
Prou!
Prou! Li esteu fent mal!
Ernest!
Mans amunt! Amunt, ara mateix!
Mans amunt!
No, Ernest!
- Dempeus! - No.
On us l'endueu?
Ernest!
Kevin.
Estàs bé?
- Sí, estic bé. - T'han fet mal?
- No. - Segur?
- Sí. - Anem cap a casa.
T'ha sortit bé la jugada, eh?
Jo diria que és intercanvi prou just, tenint en compte la situació, oi?
Ara podreu dur una vida normal.
Hola.
Perdó pel cotxe.
Era un cotxe.
Tu estàs bé?
Sí.
He estat esperant un moment com aquest
molt de temps.
No.
Baixeu les armes. Estic bé.
Vinguin, per aquí.
Aquí la tenim.
La dona del moment.
Senyors i senyora,
els presento la Dra. Leslie Monroe.
Perdó, que no ho he dit bé:
l'agent Monroe.
Ens va ajudar a capturar l'actiu que ara veuen.
- Una molt bona feina. - Bravo.
No, si us plau, facin-li una ullada.
Vas fer més que ajudar. Només ho deia per...
Quin pla tens?
- Què vols dir amb el pla? - Doncs...
Què penses fer amb ell?
A veure, és mort, així que...
el que ens roti.
Hola.
Que hi és, en Kevin?
No l'he vist a l'insti.
Sí, només que està fent una pausa amb tot, reina.
Torna un altre dia.
D'acord, molt bé.
No passa res, mama.
Hola.
No m'has respost cap missatge.
Sí, és que...
És que no tenia ganes de parlar amb ningú i això.
No passa res. T'entenc.
Com va tot?
Estic castigada fins que sigui vella, però la resta, com la seda.
Només volia saber com estaves.
Guai.
Gràcies.
No, de debò. Estàs bé?
Sí.
Vaig fent.
Ja ens veurem.
Hola.
Quant de silenci, ara.
Es fa estrany i tot.
Plovia així quan tu vas néixer.
Me'n recordo perquè vaig dur la mama a l'hospital,
i hi havia molt de trànsit.
Creia que acabaria parint al cotxe.
Estava aterrit.
Em vaig prometre que si arribàvem a l'hospital,
seria el millor pare del món.
És curiós, eh?
Quan els fills són petits, és molt fàcil ser pare.
No veuen com ets de debò.
Només veuen les coses bones.
El que tu vols que vegin.
Però al final, a mida que es fan grans,
cada cop et costa més amagar les parts que no t'agraden de tu mateix.
Suposo...
que mai he arribat a conèixer-me bé.
Sempre he estat buscant.
Un lloc nou, una feina nova...
Esperant que encaixés alguna cosa
i per fi em convertís en l'home que volia ser per a tu i en Fulton.
I per a ta mare.
Però va aparèixer l'Ernest i vaig pensar que havia trobat or.
Que per fi
tenia un objectiu.
Que per fi era digne.
Em vaig deixar endur altre cop.
T'he decebut, fill.
He trencat la promesa.
Sé que estàs trist per l'Ernest.
Però vas provar de fer el correcte i això és el que importa.
Ets millor persona amb 16 anys
que jo amb 45.
T'admiro, Kevin.
Has sortit molt bé, tot i tenir-me de pare.
Em pots mirar, si us plau? Gira't cap a mi.
Gira't.
He dit que et giris.
Obeeix.
He dit que obeeixis!
Obeeix!
Sí, també funciona en els vius.
Gràcies.
Fuig d'aquí.
- ...vaig entendre. - I l'Uber?
És un Lyft, ximpleta.
- Ximpleta tu, Tara. - Perdona?
- Ens atracaran i morirem aquí. - No.
- No passarà res. - Anem al Taco Bell!
Sí!
- És aquest? Visca. - Ja ha arribat.
Hola. Per a la Gabby?
Hòstia santa, tio.
Però si ets l'Ernest!
Perdona, però és el meu Uber.
Tia, és un Lyft.
Apa-siau!
Espera!
Que et bombin!
Bé, i on vols anar, Ernest?
Com tu manis.
Ernest?
He trobat a faltar aquesta casa.
En Randy convertit en un coi de fantasma.
Cinquanta anys he mantingut el secret.
Però ha arribat l'hora de la veritat.
Jo no sé res. Ho juro.
Mentider. Em vas venir a buscar.
- Només el volia ajudar. - Mentider!
- Frank. Ho has sentit? - Sí, ja hi vaig.
Queda't aquí.
- Ves amb compte. - Sí.
- Què fas? - He sentit un soroll!
Collons.
Jo també.
Queda't aquí.
Sí, home.
Vinga.
Deixeu-los anar.
D'acord, tranquil.
No facis mal al meu fill.
Va ser idea de la Ramona.
Ella no podia tenir fills i quan va morir la seva germana,
va dir que era una senyal divina
que en Randy no podia fer-se càrrec de la June sense la seva mare.
Em va obligar a fer-ho. Jo no volia. M'hi va obligar.
En parlem, però deixa la pistola.
- No! - Entesos.
Frank, què passa?
Treu-lo d'aquí!
- Papa! - Tira!
- Papa! - Vinga!
Deixa'ls en pau!
Ves amb la mama!
- Vinga! - Frena!
- Kevin, no! - Fica-t'hi!
Kevin, no! Kevin!
Kevin! No! Si us plau!
Queda't aquí! Truca a la policia!
La Juneta bufona.
Va fer tan feliç a la Ramona.
Era l'únic que volia, una nena que fos seva.
Ja no ens dirigeix la paraula.
Potser en el fons, sap que...
Què coi...?
Et vaig matar!
Sabia que tornaries.
Kevin!
Papa, no!
Kevin.
Papa.
Tranquil. Estàs bé?
- Sí. - Molt bé.
L'Ernest.
Frank! Kevin! Gràcies a Déu!
Gràcies a Déu.
I ja està?
El fantasma va rondar aquella casa durant 50 anys i de cop...
desapareix?
Era fosc.
Plovia, costava veure-hi bé,
però vaig mirar a tot arreu i no hi era.
Per què deu haver-se esfumat així?
No ho sé.
Potser ja no li calia ser aquí.
Va trobar el seu assassí
i ja pot descansar.
Què va passar de debò?
Hola, papa.
Molt bé.
Ho provo jo, a veure.
Ho faig fatal.
Adeu, Ernest.
Kevin.
Explica'm què va passar.
VENUDA IMMOBILIÀRIA HOWELL - BARBARA MANGOLD
Sento no poder-hi ser.
Sí, segur que estàs destrossadíssim.
Per què no estudies?
Au, va, papa. Si és dissabte.
Sí, i què si és dissabte? Ves a estudiar.
Em sap greu per qui hagi d'arreglar aquest àtic fet pols.
Saps què? No m'agrada que deixis de ser el meu veí.
A veure, que seré a vuit quilòmetres només.
A més, tindré cotxe.
Eh, mira-te'l.
Ja, és la pasta. Les cases encantades ara estan de moda.
He suposat que seríeu aquí.
Papa.
El camió ja està. Toca acomiadar-se.
Última oportunitat per fer el que fèieu
o volíeu fer.
- Prou. - Aprofita.
Salva'm.
- Gràcies. - Tranquil.
Va. Ens trobem a baix.
- Gràcies. - Adeu.
- Ai, per fi. - No sé com dieu adeu, ara.
Son així, ells.
En què penses?
Creus que encara ens veu?
Des d'allà on sigui ara?
No ho sé.
Potser sí.
PER A EN DYLAN
Subtítols: Cristina Riera Carro