Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Păzea, pungașule!
Tu păzea! Te spulber. Îți frâng toate mădularele.
Ți s-a scurs timpul, Peter Pan.
Lui Peter Pan nu-i pasă de timp.
Atenție la crocodil!
Tu să ai grijă la crocodil!
Și, Wendy, nu-ți face bagajele în ultima clipă.
Bine, mamă.
- Trenul e la ora opt fix mâine. - Mamă, te-am auzit.
O să fiu gata.
La o parte, mamă! Unde e comoara?
Unde e?
Nu, dă-o înapoi!
John, dă-mi-o!
E a mea!
Comoara e la mine.
Ți-am făcut-o.
Unde e?
Căpitane Hook, am cam obosit. Ne-am putea opri puțin?
Te dai bătut? Renunți?
Te-am încolțit, Peter. Băieții Pierduți nu sunt prin preajmă.
Nu te mai salvează nimeni acum!
Ați uitat cumva de mine? Michael, dă-mi comoara!
Lasă-l pe Hook pe seama mea!
La o parte, căpitane, dacă nu vrei să te înjunghii!
Hai, Wendy!
Haide, Wendy!
Nu-l răni!
- Te dai bătut, căpitane? - Nu.
Nu, tocmai...
Ce s-a auzit?
Iar?
Cine e vinovatul?
- Wendy? - John, pârâciosule!
- N-am zis nimic. - N-a fost vina mea!
- A fost jocul lor prostesc. - Gata.
- Și ei au început, nu eu! - Ajunge!
Sabia.
Sabia, pălăriile.
Nana.
Tată, nu mai poate să rămână puțin?
Nu, nu mai poate.
Sincer, Wendy, așa vrei să-ți petreci ultima noapte acasă?
- Ne distram și noi puțin! - Exact.
Ești prea mare pentru genul ăsta de distracție.
Hai, Nana!
Wendy, de ce ai spus așa?
De ce ai spus că e vina noastră?
Ești pirat, nu-i așa? Fiecare pentru el!
Îți vin bine, Wendy.
Ia-i cu tine!
Mai bine nu.
Hai, băieți, la culcare!
- N-a fost vina mea. - Știu, John.
Mamă, de ce căpitanul Hook îl urăște pe Peter Pan?
Este o întrebare bună, la care va trebui să ne gândim
mâine.
Wendy.
Pot să intru?
Trebuie să le dai un exemplu mai bun fraților tăi.
Te admiră foarte mult.
Te au pe tine pentru asta.
Au nevoie ca eu să le fiu mamă,
iar tatăl tău să le fie tată.
Dar au nevoie și de tine să le fii sora mai mare.
Tu le oferi ceva ce noi nu le putem oferi.
Vor asculta de tine, deci trebuie să fii o bună conducătoare.
Cum s-o fac dacă plec la internat, mamă?
Plecând cu capul sus,
de pildă.
O tânără, dacă are destul noroc, la o anumită vârstă pleacă la studii.
Să se pregătească pentru viața care o așteaptă.
Și dacă eu nu-mi doresc viața aia?
Așa am făcut și eu la vârsta ta.
Și dacă eu nu vreau viața ta?
De ce te temi, scumpa mea?
Vreau ca totul să rămână așa cum este.
Așa cum este?
Wendy, ia uite, nici nu mai încapi în pat!
Crești.
Poate că nu vreau să cresc.
Nu poți opri timpul, Wendy.
Va continua să se scurgă, fie că vrei, fie că nu.
Închipuie-ți câte ocazii ai pierde,
dacă n-ai vedea unde te-ar duce.
Și câte ocazii ar pierde lumea întreagă,
dacă nu ai profita tu de ele.
E vremea, dragii mei În lumea viselor să plecați
Și la gânguritul turturelelor să visați
Iar, când lumina o s-o sting
O să știu că peste noapte veți crește
Zburați spre zările însorite
Cu stele scânteietoare în ochi
Tare dor îmi va fi de voi, micii mei viteji
Așa măricei în soarele dimineții
Te-am prins!
nu pot... Ce s-a întâmplat?
Visam?
Zburai.
Cum?
Era o insectă mică.
Nu cred că e o insectă.
Păi, este o...
E o zână.
Și, din câte știu eu despre zâne,
nu prea agreează să li se spună insecte.
- Ești... - Peter Pan?
Așteptați pe altcineva?
Nu așteptam pe nimeni.
Rămân mereu așa surprinși.
Mi-am închipuit mereu că ești...
- Mai înalt? - Nu, de fapt, mai mic.
Nu, iartă-mă, n-am vrut să spun asta.
Eu... Păi... Cum de ești real?
Credeam că ești o poveste pentru copii.
Nu pot fi amândouă?
Îmi place să ascult povești despre mine.
Și mama ta se pricepe să le spună.
Ia să vedem ce e aici!
Scuză-mă, nu poți cotrobăi prin lucrurile noastre.
Unde te ascunzi?
Ai grijă, te rog!
E foarte delicată.
Ce cauți aici?
Unu, trebuie să te scot de aici.
Și, doi...
umbra mea.
Umbra ta?
Încearcă mereu să scape și n-am decât una.
Îngreunezi situația de prisos.
Aici erai!
Te-am prins.
Stingerea, umbră!
Prinde-o, Peter!
Era s-o prind!
Uite-o!
Pălăria ta! E la mine!
Du-te!
Te-am prins!
Când înveți că n-ai unde să te duci fără mine, surată?
Nu, nu se pune de data aia.
- Nu te mișca! - Pot să te ajut eu.
Ia să vedem!
Nu-i nimic, Clopo, Wendy nu mi-ar face rău.
- Nu poate vorbi? - Cum să nu poată!
Încă n-ai învățat s-o asculți.
Păi, ești foarte micuță, Clopoțica.
- Ce zice? - Zice: „Toate zânele sunt mici.
„De aceea sunt zâne.”
De unde știi cum mă cheamă, Peter Pan?
Am auzit-o pe mama ta.
- „Wendy, trezirea!” Așa îți zice. - Trezirea!
„Wendy, trebuie să pleci la școală.”
- „Wendy, la culcare.” - La culcare!
Dar nu vrei să te duci niciodată.
M-ai urmărit?
- Uneori. - De ce?
Pentru că așteptam s-o spui.
Ce anume?
Ce am zis și eu odată.
Nu vreau să cresc...
Eu doar...
M-ai înjunghiat. M-ai înjunghiat în inimă.
Ai inima în picior?
Tu nu?
Când dl Urs se lovește, mama îi dă un pupic ca să se facă bine.
Ce e un pupic?
Nu știi ce e un pupic?
Nu, dar cred că am nevoie.
Păi...
Nu.
Ăsta e un pupic.
Îmi place foarte mult.
Acum te simți mai bine?
Da. Ca nou.
Ce zice?
- Că ar fi cazul să plecăm. - Unde?
În singurul loc din univers unde poți fi tu însuți.
Unde nu sunt reguli, școli, oră de culcare, mame și tați,
- ... dar mai ales... - Unde nu crești!
În primul rând.
Te referi la Țara de Nicăieri?
Clar, nu putem merge acolo!
- Sigur că puteți. - Și cum ajungem acolo?
Asta e... partea nostimă.
Brusc, mi se pare o idee îngrozitoare.
Am visat întotdeauna să zbor.
E cât se poate de ușor.
Trebuie doar să-ți umpli mintea cu gânduri fericite.
Atâta tot?
Da. Și puțin praf de zână.
Ce e?
Ce spui?
Vrei să închid ochii?
Bine.
La ce te gândești?
La copilărie.
Când eram fericită.
La cum era totul înainte.
Acum deschide ochii!
Nu, încă nu sunt pregătit.
- Precis e sigur? - Bineînțeles.
Eu încă n-am căzut.
Pot să zbor?
Mi se face rău.
Pot să zbor!
Pa, Nana!
Zbor!
Uite-o!
A doua stea la dreapta și tot înainte până dimineață.
Uitați!
O văd!
- E... - Țara de Nicăieri!
Așteaptă-ne, Wendy!
E tot ce ai visat?
N-aș fi putut visa așa ceva!
Hai, nu s-a terminat!
Nu!
S-a întors!
Fiți cu ochii pe cer! S-a întors băiatul!
Da, ce e?
E băiatul, căpitane. E Peter Pa...
Niciodată...
nu îi spunem...
numele.
Iertare, căpitane!
Dle Smee.
Smee,
ia aminte, e nevoie de o ușă nouă la cabină.
O ușă nouă. Da, bine.
Dă-mi voie să-ți spun, căpitane, că e a treia ușă din luna asta.
Și nu va fi ultima.
Unde mi-e telescopul?
Telescopul! Smee!
Telescopul la îndemână, căpitane.
Nu pronunța cuvântul „mână”, Smee!
Am priceput.
- Așadar, unde e? - Acolo, căpitane.
Iată-te!
Liber ca păsărea cerului.
Dar nu pentru multă vreme.
Ce vrei să facem, căpitane?
Păi, hai să-l invităm la un ceai dansant.
Ceai. O idee excelentă!
Ați auzit, băieți? Puneți ibricul pe foc!
E ora ceaiului!
Acolo! Uitați!
Da.
Ce-a fost aia?
Pirați! Veniți!
Vino, Michael!
E Hook.
Căpitanul Hook?
Cine altcineva ar încerca să mă omoare cu noaptea-n cap?
Foc!
Urmați-mă!
Ascultați cu atenție!
Eu conduc atacul, voi trei veniți din spate
și îi atacăm de la pupă la provă.
Îi luăm pe nepregătite.
Mișcați!
Nu uitați, puteți ataca orice pirat, dar lăsați-l pe Hook...
pe mâna mea.
L-am nimerit?
Ai nimerit pe cineva, căpitane.
Nu.
John?
Michael?
John?
Michael?
Clopoțica? Mă auziți?
Peter!
Nu e nimeni?
Fetițo...
De ce plângi?
Uitați!
Are pălăria lui.
Ce i-ai făcut lui Peter?
Nu i-am făcut nimic lui Peter.
De unde ați...
Nicio mișcare!
Ușor, Curly.
Tu ești o Wendy?
Poftim?
Tu ești Wendy?
Sunt o Wendy.
Cea pe care s-a dus s-o caute Peter?
Wendy care știe poveștile de adormit copiii?
Dacă nu știi povești, ești o impostoare.
Și știi bine ce le facem impostorilor.
Nu mai face asta!
E destul!
Nu ne vrea răul.
Ești...
Ești Tiger Lily cumva?
Știi cum mă cheamă?
Înseamnă că voi sunteți...
- Băieții Pierduți. - Până la ultimul.
- Dar nu sunteți toți băieți. - Și?
Bănuiesc că nu contează.
Contează ce i-ai făcut lui Peter.
Dă-o încoa'!
Nu i-am făcut nimic.
A venit și m-a luat pe mine și pe frații mei.
Frați?
Peter n-a zis nimic despre frați.
Tocmai asta încercam să vă spun!
Zburam, era minunat, apoi am fost atacați.
- Atacați? - Da.
- De pirați. - Știam eu!
- Știam eu că nu e o zi bună de zbor. - Ba nu știai.
- Bellweather, telescop. - Deloc? N-am zis deloc?
- N-am zis asta? - N-ai zis-o.
Am zis-o când Peter ne-a rugat să ne uităm după... cum-îl-cheamă...
Ba n-ai zis-o. Nu.
Cum arată frații ăștia ai tăi?
Păi, John e cam așa de înalt, Michael e cam așa.
Și John are o pălărie. Are un joben.
- O pălărie! - Da, dar nu știu dacă o poartă.
Deci ar putea fi cam așa de înalt...
Are vreunul un urs?
Dl Urs, da, e Michael.
Sigur au fost pirații.
Nu văd nimic.
- N-am încredere... - E prea mare, nu?
- Prea în vârstă. - Nu-i așa?
Te uiți invers.
Văd! Uite-i pe John și pe Michael! Și un vas de pirați!
Și pirați.
Vai de mine!
Hai, flăcăi!
Doar nu credeți că sunteți primii prichindei găsiți pe apă.
L-am salvat pe căpitan din mare
când era doar nițeluș mai mare ca voi.
Desigur, nu era căpitan pe-atunci.
N-avea cârlig. Era doar un copil rătăcit,
disperat să se-ntoarcă pe aceste țărmuri frumoase
înainte să fie prea mare.
Faceți loc oaspeților noștri! Haideți!
Pradă proaspătă din mare.
Hei, ce urs frumos ai! L-ai ucis tu?
Nu te atinge de dl Urs!
Dl Urs!
Lăsați-l în pace!
Ce mi-ai adus, dle Smee?
Vești bune, sper.
Nu, nu azi,
dar i-am pescuit pe micuții ăștia din băltău.
Unul dintre ei are un urs mic, dar care ar putea fi periculos.
Și toți trei ar putea fi compatrioții lui știi-tu-cine.
Ce se aude?
Ascultați!
Auziți și voi?
- Nu prea. - Ascultați!
Ascultați!
Iar se aude.
Încet.
Încetișor.
Asta era!
Dle Smee.
Da, căpitane?
Care sunt regulile pe vasul meu?
Le știu de parcă le-aș avea tatuate pe inimă.
Unu: fiecare pirat, la prima îmbarcare, are dreptul...
Începe de la 37!
Da, cum să nu! Regula 37:
nimeni nu are voie să pronunțe numele băiatului.
Regula 38: fluieratul interzis.
Regula 39...
Fără...
ceasuri.
Exact.
Ia
să-mi spuneți...
cum ați ajuns în Țara de Nicăieri?
- Am venit cu Pe... - Nu încălca regulile!
Nu-i spune numele!
Nu ne pasă de regulile voastre. Am venit cu Peter Pan.
El o să ne salveze.
I-a zis numele.
Ursul e al meu după ce îi execută.
O să vă salveze?
Ei bine... Probabil.
Să sperăm.
Speranță.
De cele mai multe ori, urăsc cuvântul ăsta.
Dar, de data asta...
nu știu ce să zic.
Dle Smee.
Da, căpitane?
Te gândești la ce mă gândesc eu?
- Scândura. - O să-i pună să meargă pe scândură.
- Că n-ar strica o ceașcă de ceai acum. - Nu.
Ridicați-vă, fârtați!
Stabiliți cursul
către Skull Rock!
Hei-rup
- Hei-rup - Tuciurii și tăcuți, diavolii din adânc
Lenți și muți Așa că-n somn te-nghit
Cu o coadă și un dinte Crede-mă, nimeni nu minte
O să fierbi în burta Unui behemot
Se îndreaptă spre Skull Rock.
Tocmai de ce mă temeam!
Oare de ce i se spune...
Răzvrătirea-i sigură...
Vai...
Pirații se duc la Skull Rock dintr-un singur motiv.
Urmează o execuție.
O execuție?
Și ce mai așteptăm? Hai să-i salvăm!
Tuciurii și tăcuți, diavolii din adânc
Lenți și muți Așa că-n somn te-nghit
Cu o coadă și un dinte Crede-mă, nimeni nu minte
O să fierbi în burta Unui behemot
Pe aici! Scurtătură!
... cu ochii în zare
Deodată, te-nghite un cefalopod mare
Gândește-te bine, sfatul meu îl reține
Un răzvrătit tre' să fie Atent și la pluton
Hei-rup!
Poți ajunge oriunde în Țara de Nicăieri pe aici.
Dacă știi drumul.
Și e util mai ales dacă te ascunzi de pirați.
Cum prefer eu.
De ce e plin de ură căpitanul Hook?
- Pentru că a crescut. - Și a crescut prost.
- Dar e totuși cel mai bun spadasin. - Deci e...
- Și cel mai rău. - De-aia îl lăsăm pe mâna lui Peter.
Pe care îl urăște pentru că Peter i-a retezat mâna.
Și a aruncat-o la crocodil. Împreună cu ceasul.
- Știți despre crocodil? - Așa e povestea.
Stați, adică eu sunt într-o poveste?
Nu vă uitați acolo!
Vai, nu!
Bietul Robert!
Uitați-i!
Măiculiță, Michael nu știe să înoate.
Căpitane!
Se înalță mareea.
Bieți naufragiați micuți...
Ia spuneți-mi,
o să vă păstrați...
speranța?
Sau vă țineți respirația?
Nu poți să ne omori.
- N-am făcut nimic rău. - Ba da. O faceți acum.
Vă declar vinovați că sunteți copii,
iar copiii sunt interziși...
în Țara de Nicăieri.
Regula 44: fără copii în Țara de Nicăieri.
Fără copii în Țara de Nicăieri
Numai copii în Țara de Nicăieri
Liniște!
... în Țara de Nicăieri.
Tu!
Cum te numești?
De când slujești pe vasul meu?
Hei! Răspunde căpitanului tău!
Barbă falsă.
Recunosc că nu e așa de rău să fii pirat.
Pan!
Dar e mult mai bine să fiu eu.
Dl Urs!
Se dă mare.
Încă nu se dă mare.
Acum se dă mare.
Căpitane Hook,
arăți cam ponosit, bătrâne.
Sigur n-ai fi mai fericit înapoi pe patul de suferință?
Nu azi, băiete.
Azi-dimineață m-am trezit cu un cântec în suflet.
Știi care era refrenul?
Iu-hu, iu-hei
Frate, iar cântă Hook!
Peter Pan azi va pieri
Om sumbru și sinistru, pregătește-te să-ți înfrunți pieirea!
June mândru și obraznic.
Ataca-mă!
Vino cu mine!
Ai încredere.
Bună dimineața, dle Smee!
Zâna.
John. Michael.
- Wendy!
Uite ce i-au făcut dlui Urs.
Doamne!
Da! Ia-i pălăria!
Lipsă de maniere!
Clopoțica! Slavă cerului!
Poți să ne ajuți?
Da!
Wendy.
Ești încă în viață!
Da, și tu ești.
Credeam că poate ai...
- Murit? Pierit? Făcut praf și pulbere? - Da!
Nicio șansă. Mă pricep să nu mă las omorât...
Ți-am făcut-o!
Te-am bătut.
Nici să nu te gândești să-l ajuți, Clopo!
Zână afurisită!
Grozavă lipsă de maniere, căpitane Hook.
De la tine am învățat.
Nu te amăgi.
Ai fost mereu putrezit.
Un cod putrezit și împuțit.
M-ai înjunghiat în inimă cu aceste cuvinte.
Ultima oară.
Acum o să-ți răsplătesc bunătatea cu sabia.
Lovește, atunci, dacă ai curaj.
Și lovește zdravăn.
Fiindcă moartea
- ... va fi o aventură colosală. - O aventură colosală.
Oprește-te!
Tu cine ești?
Nu te-am mai văzut pe aici!
- Păi, eu sunt... - E o Wendy.
- O Wendy!
O Wendy?
- Ce e o Wendy? - Eu sunt o Wendy.
Wendy Moira Angela Darling.
Și sunt din Londra, în Anglia, unde gentilomii nu fac rău copiilor!
Ei bine...
- Eu sunt... - Căpitanul Hook. Știu.
- Și suntem în... - Țara de Nicăieri.
Acest copil...
nu e un copil.
Și nici eu nu sunt gentilom.
Așa că ia-ți rămas-bun, Wendy!
Fiindcă n-o să-l mai vezi pe lumea asta.
Nu.
Doamne!
Ce crocodil uriaș!
Uitați!
Ferea, bestie!
Nu!
Vai!
Fugi!
Înainte!
Haideți! Să mergem!
A fost distractiv.
A fost o aventură. Nu asta voiai?
Da, dar nu credeam că o să fiu doborâtă de pe cer de pirați.
Sau înecat.
Sau dezmembrat.
Clopoțica, nu te înțeleg, ce spui?
Zice că am salvat situația.
Oarecum.
Ai salvat-o parțial.
Și am făcut treabă bunicică.
Și n-ai avut
- ... niciun fel de ajutor. - Nu, n-am avut.
Eu sunt Peter Pan.
Și n-am nevoie de ajutor.
Ai o zână fermecată care te ajută să zbori!
O ceată de copii la ordinele tale, o prințesă care curăță după tine
în timp ce tu hoinărești cu pirații.
Chiar crezi că l-ai putea învinge singur pe căpitanul Hook?
Ce e aia o ceată?
Sigur că aș putea.
Îl înving mereu.
Așa merge treaba.
Așa a mers mereu.
Și așa va merge.
Și dacă nu va fi așa?
Da, ce se întâmplă atunci?
Nu se va întâmpla niciodată.
- Nu-i așa, Peter? - Bineînțeles că nu.
Asta este Țara de Nicăieri.
Unde nu se schimbă nimic niciodată.
Cu atât mai puțin, eu.
Bine.
Nu e adevărat ce spune Peter.
Se schimbă unele lucruri.
- N-avem voie să vorbim! - N-avem voie.
Despre ce n-avem voie să vorbim?
Hook n-a fost mereu Hook.
Haide, n-o lălăiți!
Ce e aici?
Acasă.
Vino!
Tu nu vii?
Nu.
E casa lor, nu a mea.
Nu cred că e nici a ta.
Nu prea știu unde e casa mea...
Sau unde vreau să fie.
O să știi.
Prima oară când am călărit singură,
stră-străbunica mea
a venit și mi-a zis:
„Simte pământul de sub picioare,
„ca ochii să zărească stelele.
„Păstrează trecutul în suflet,
„dar să știi că, încotro te îndrepți, numai tu hotărăști.”
Somn ușor,
Wendy Moira Angela Darling.
Apoi să ajungi cu bine acasă.
Bună, Wendy!
Cum ați găsit locul ăsta?
L-a găsit Peter. Așa cum ne-a găsit pe noi.
Cum m-a găsit și pe mine.
Exact.
Povești de pe mare
Wendy?
Ne spui o poveste de adormit copiii?
Da! Povești de adormit copiii!
Așteptăm de-o veșnicie.
Aș putea s-o fac,
dar mă gândeam că poate mai întâi ne spune Peter o poveste.
- Despre ce? - Știu și eu?
Cum ai ajuns în Țara de Nicăieri.
Cum l-ai cunoscut pe Hook.
E o poveste foarte scurtă care sună cam așa...
M-am duelat cu căpitanul Hook și i-am retezat mâna.
Da, asta știe toată lumea.
Cum v-ați cunoscut?
Și, în primul rând, de ce v-ați luat la harță?
Pentru că e pirat.
Iar eu sunt Peter Pan.
Precis nu e așa de simplu.
De ce?
Fiindcă nimic nu e așa simplu.
De unde sunteți voi doi?
Unde e mama și tatăl lui?
Unde sunt ai tăi?
Întrebare încuietoare.
Asta e Țara de Nicăieri, unde nu sunt mame și tați.
De ce nu sunt?
Eu nu mi-o amintesc pe mama.
Nici nu mai trebuie.
Poate fi Wendy mama noastră.
Cerule, nu!
Nici nu știu dacă vreau să fiu mamă.
Dar încă am mamă.
Și tu,
și tu,
și voi toți.
Și, de-acolo din lumea largă...
mamelor le e dor de voi.
Vă iubesc foarte mult.
Mi-ar plăcea s-o revăd pe mama.
Da, cum să nu!
Dacă v-ați întoarce acasă, s-a zis cu distracția.
Cu aventurile noastre.
O să vă alegeți doar cu... crescutul.
Nu-i a bună când Peter trântește ușile.
Îmi pare rău că am vrut o poveste, Wendy.
Nu e vina ta.
Ce ziceți...
dacă v-aș cânta un cântec de leagăn?
Ce e ăla?
E un cântec pe care mama ni-l cântă uneori mie și fraților mei.
Cred că e așa...
E vremea, prieteni De somn să vă lăsați furați
Și la distracții neobosite să visați
Acolo sus, aventuri ale vieții
Focuri dogoritoare și iubirea mamei
Căci la lumina lunii
Ea știe că voi sunteți undeva în noapte
Ai auzit?
Ce e?
Lilieci frugivori.
Vin în perioada asta.
Nu. Ascultă...
Cred...
că am mai auzit așa ceva.
Dragă Clopoțica, cât mi-aș dori să înțeleg ce spui!
Cred că nici Peter nu înțelege.
De fapt, nu te ascultă, nu-i așa?
El are de pierdut, nu tu.
Eu sunt sigură că ai lucruri minunate de spus.
Camera lui JAMES și Peter
„James.”
Cine e James?
Camera lui JAMES și Peter
Peter?
Hai, Peter!
Nu fi așa!
- Ce e ăsta? - Un sărut.
L-am făcut pentru tine, ca să avem amândoi câte unul.
Credeam că o să fim prieteni.
În schimb, doar ne...
Certăm.
Cum faci tu cu Hook.
Hook îți era prieten, nu-i așa?
Era cel mai bun prieten.
Și primul Băiat Pierdut.
Și ce s-a întâmplat?
Țara de Nicăieri... nu-l mulțumea pe deplin, cred.
A plecat pe mare într-o bună zi, fără să spună o vorbă,
și m-a lăsat singur.
Când s-a întors, era schimbat.
Era nemilos.
Rău.
Oare? Sau doar crescuse?
Nu e același lucru?
De-aia nu trebuie să pleci niciodată.
Cine știe ce devii dacă pleci.
Și ce o să devin dacă rămân?
Nimic. Fii tu însăți. Ca mine.
Chiar credeam că o să fii fericită aici.
Da, și eu credeam.
Dar Țara de Nicăieri nu e chiar cum mă așteptam.
Peter, e mult mai reală.
Normal că e reală. Doar că e reală în alt fel.
Într-un fel mai bun.
- Peter! - Noapte bună, Wendy!
Dl Urs.
Wendy Moira Angela Darling.
Micuța doinașă
din Londra, în Anglia.
Vocea ta mi-a amintit de vechiul meu cămin.
Mulțumesc.
Te-am prins!
Unde ești?
De câte ori ne-am jucat de-a v-ați ascunselea printre dărâmăturile astea?
Nu te întrecea nimeni la ascuns.
Dar...
nici pe mine nu mă întrecea...
la găsit!
Căpitane Hook?
Da.
Nu cred că-mi place aventura asta.
Peter!
Nu!
Ce ai făcut?
Am făcut-o.
Peter!
L-am ucis pe Peter Pan.
Frățioare...
Vreau să discut...
cu...
tine!
- N-am ce să-ți spun. - Atunci, ascultă!
Ce e asta?
E doar... un cântec de leagăn.
Da, dar de ce...
îmi aduce aminte de ceva?
- Deschide-o! - Da.
Unde sunt cheile? Cheile.
De unde vine?
Spune-mi.
- Nu știu. - Spune-mi!
De ce mă face să mă simt atât de...
N-am de unde să știu.
E doar un cântec pe care ni-l cântă mama.
Cine?
Mama mea.
Da, desigur.
Știu că n-ai fost mereu așa, căpitane Hook.
Știu că tu și Peter ați fost prieteni.
Am auzit povești.
Da?
Ai plecat din Nicăieri.
Și, când te-ai întors, erai...
Rău.
Da.
Nu e doar o născocire.
Dar a omis partea cea mai importantă.
N-am plecat de bunăvoie.
Peter te-a făcut să pleci.
Ăsta e...
Ăsta e punctul nevralgic.
Cel mai bun prieten al meu de pe vremuri m-a izgonit
doar pentru că mi-a fost dor...
Mi-a fost dor...
de...
Mama ta?
Da, de mama mea.
Care îmi cânta acel cântec.
Este așa de îngrozitor
să-ți fie dor de mama?
Nu, sigur că nu.
Spune-i-o și răposatului tău prieten,
căci el era de altă părere.
Și, după toate astea, nici n-am găsit-o.
N-am ajuns acasă.
N-am mai văzut-o niciodată pe biata mea dulce mamă.
Am plecat din Țara de Nicăieri și m-am rătăcit pe mare.
Aș fi pierit negreșit
dacă n-aș fi fost salvat de acest om.
Și uite-așa am fost salvat și crescut de pirați.
În cele din urmă, am devenit căpitanul lor
și, în schimb, i-am readus aici.
Dar de ce?
De ce te-ai mai întors, dacă Peter te-a rănit așa?
Fiindcă era prietenul meu.
Fusesem fericit aici.
- Ai putea să fii iar fericit. - Nu.
A trecut vremea bucuriilor pentru mine.
Tot ce-aș fi putut să devin s-a rezumat la asta.
Asta...
înseamnă să crești.
Nu.
Asta înseamnă să nu crești cum trebuie.
Arată-mi un copil care cunoaște cu adevărat diferența
dintre bine și rău,
iar eu îți voi arăta un om
care nu-și mai amintește de ce era așa de important.
Executați-i pe toți!
- Nu! Stați! Opriți-vă! - Haide!
Vinovat!
- James, nu crezi că... - Să nu-mi mai spui vreodată așa!
Eu sunt căpitanul Hook.
Încetați! Luați-mă pe mine!
Luați-mă pe mine în locul lor!
Ei sunt copii, lăsați-i să trăiască!
Când vor crește, vor fi buni pirați,
mai ales cei doi.
Vă rog, luați-mă pe mine!
Altruismul tău este admirabil.
Tu o să faci pleosc mai tare.
Nu! Wendy!
Wendy! Nu!
John, îmi pare rău!
Nu, Wendy!
Unde sunt ceilalți? Unde e Clopo?
Unde sunt Băieții Pierduți?
Au fost luați.
De Hook?
Lasă-mă să te ajut.
O rută dezvăluie de unde călătorii
Nu se-ntorc de pe Pământ
Așa că fă un hop mititel În apa sărată nițel
Și pururea mătură coasta
Vânt din pupă
Și mare calmă
Scapă de aligator, înfruntă-l pe creator
Ochii tăi vor vedea misterul
Vânt din pupă
Și mare calmă
În timp ce te scufunzi Și-n ochii Doamnei cu coasa te-afunzi
Care te-așteaptă pe limbile leviatanelor
Și-s mulți ca ei Nici n-ajungi pe fund
Cum am sugerat Încetișor ești digerat
Pentru pești hrană
Și mare calmă
Rămas-bun,
Wendy Moira Angela Darling.
În apă, nici fiu, nici fiică
Nu scapă băltăului, sigur se-neacă
Vânt din pupă
Și mare calmă
Vânt din pupă
Umple-ți mintea cu gânduri fericite.
Dle Smee.
Dle Smee!
Da, da, domnule!
- Ai auzit vreun pleosc? - Sigur, căpitane.
A fost...
- De fapt... - Eu n-am auzit.
Nici eu.
Dar sigur o să se audă.
Păi, ar fi trebuit să aterizeze deja.
Poate a căzut mai lent.
A auzit cineva vreun pleosc?
A fost vreun pleosc?
Ăsta pare să fie...
- Wendy!
Ai magia băiatului.
Nu. Nu e magia niciunui băiat.
Tot te depășim numeric, fetițo.
Te încârligăm.
Oamenii mei și-ar da viața pentru căpitanul lor.
Da.
Dar ce e un căpitan fără vasul lui?
Smee!
- Dle Smee! - Da, căpitane!
Pune vasul pe apă!
- Mâinile pe cârmă! - Pe cârmă!
Coborâți ancora! Rapid!
E cumva...
- Posibil. - Nu se poate!
Dar e cu siguranță.
- Peter!
- Pan!
Ți-am lipsit?
Nici nu știi cât de mult.
Treziți-mă dacă unul îl omoară pe celălalt.
Iar.
Cum ai reușit, băiete?
Cum ai supraviețuit?
Credință, încredere și praf de zână?
Nu.
Fără praf de zână de data asta.
Fără magie.
Fără trucuri.
Doar cu puțin ajutor de la prieteni.
Îndrăznești să-mi vorbești de prieteni,
când toți prietenii tăi îmi aparțin mie acum?
June...
mândru și obraznic,
ridică sabia!
Om trist și sinistru,
ultima oară.
La o parte!
Prindeți copiii!
Prindeți pirații!
- Am luat ursul. - Hei!
Ursul e al meu!
Dă-mi ursul înapoi!
Dă-mi-l!
Nu-l atinge pe fratele meu!
Și nici pe ursul lui!
Ca în vremuri apuse.
Vremurile tale sunt apuse toate.
Pe el!
Michael, vino!
Mai e puțin.
Era cât pe ce.
Copii, dați-mi cârma!
Wendy!
Ajutor!
Cârma!
Opriți-vă!
Băieți, în spatele meu!
John, Michael, țineți-vă de ceva!
Țineți-vă bine!
Trei!
Doi!
Unu.
Ține-te, Peter!
Nu te uita în jos!
Nu, Peter! Ține-te bine!
Nu-i da drumul!
- Peter!
Știi ce doare
când îmbătrânești?
Nu trosnitul oaselor,
visurile spulberate
sau senzația morții
tot mai iminente.
E faptul că cel mai bun prieten al tău te privește în ochi
fără să te recunoască.
- Tu ai vrut să pleci. - Eram copil!
Încetează!
Hai, băiete!
Fă-o!
Dar închipuie-ți Țara de Nicăieri fără noi doi.
Fără luptele noastre.
Încăierările noastre.
Știu
că, fără tine,
focul care mă întărește se va stinge.
Fără mine,
n-ai avea de ales decât să fii...
Un băiat adevărat?
Nu.
Nu. Un băiat adevărat ar trebui să crească.
Un băiat adevărat...
Și-ar cere scuze.
Scuze?
Pentru ce?
Că te-a rănit.
Că a fost un prieten putred.
Îmi pare rău pentru ce-am făcut, căpitane Hook.
Îmi pare rău că te-am rănit, James.
Nu te las să faci asta.
Nu, nu merge așa.
Vreau să te lupți.
Am nevoie să te lupți.
Nu mai e distractiv.
Nici n-ar trebui să fie distractiv!
Căpitane!
Maturizează-te!
Te-am prins.
Nicio grijă, James!
Numai gânduri fericite!
Peter,
n-am niciunul.
Ce s-a întâmplat, Peter?
Era prietenul meu.
Și noi suntem prietenii tăi.
Suntem mereu de partea ta, Peter.
Știu.
Și mă bucur, dar...
Peter,
nu crezi că e vremea să-i ducem acasă pe Băieții Pierduți?
Încotro, Peter?
A doua stea la dreapta, apoi tot înainte până dimineață.
Stai, n-ar trebui să fie la stânga?
- Ce? - Steaua.
- Dacă mergem în direcția opusă. - Da! Exact.
Da, e drept așa. Stați, mergem în stânga, nu?
Nu, oameni buni! A fost mereu la dreapta. Gemeni?
Adio! Ne vom revedea într-o zi.
Dumnezeule, Wendy!
Mi-a sărit inima din piept.
Mamă?
Ce e?
Îmi pare rău!
Vai, scumpa mea fetiță!
Nu-i nimic.
Și cred că sunt pregătită.
Pentru ce?
Sunt pregătită să cresc.
Ai auzit ceva?
Nu, n-am auzit nimic.
- Ce Dumnezeu? - O fi fost doar...
- Ce-i cu foșnetele alea? - Nimic.
- Tată, și eu am auzit ceva. - Hoții!
Nu e niciun hoț.
Nu! Mamă, tată, cred că trebuie să vă explic ceva.
- Rămâi aici! - Nu, nu intrați!
Nu, ai grijă cu aia! Nu!
Era un cadou de la unchiul John și mătușa Ang.
Vă rog, aveți grijă!
Cine sunt copiii ăștia?
Mamă.
De unde ați apărut, măiculiță?
Au venit din Țara de Nicăieri, tată.
Țara de unde?
Băiete,
de ce plângi?
Mai știi când m-ai întrebat de unde vin?
Da.
- Asta e casa ta? - A fost cândva.
Mama m-a certat într-o seară
și mi-a zis să mă maturizez.
Iar eu am coborât pe fereastră,
am sărit gardul din grădină
și nu m-am uitat înapoi.
Ba ai făcut-o.
De-aia ai continuat să te întorci, nu-i așa?
Ți-e dor de casa ta. Și ți-e dor...
De mama.
Dar s-a dus demult.
Eu sunt doar o poveste.
O poveste spusă copiilor care vor s-o asculte.
N-a mai avut un final până acum.
Poate o să mă mai întorc ca s-o mai ascult uneori.
Sau ai putea să rămâi.
Aici?
Da.
Dar tu o să pleci. O să crești.
Știi, Peter,
după toate cele, cred că, atunci când crești...
s-ar putea să ai parte de cea mai mare aventură.
Gândește-te câte ocazii s-ar putea ivi
și pe care le pierzi.
Gândește-te ce pierdere pentru omenire dacă n-ai prinde acele ocazii din zbor.
Nu cred că-s pregătit.
Nu, așteaptă! Peter!
Nu pleca!
Ce fel de magie mai e și asta?
Cine e băiatul ăla?
Păi, e Peter Pan.
La revedere, Clopo.
Ai grijă de Peter
și te rog să nu mă uiți.
Cum aș putea?
Wendy, îți mulțumesc că m-ai auzit.
La revedere, Peter Pan!
M-ai văzut, căpitane?
Sunt încă în viață!
- Nu m-am înecat! - Auzi și tu?
Plutesc!
- Ia uite, plutim! - Ai auzit?
Pescărușii?
Nu!
Crocodilul?
Nu!
Atunci, ce?
E vremea, dragii mei În lumea viselor să plecați
Și la gânguritul turturelelor să visați
Iar, când lumina o s-o sting
O să știu că peste noapte veți crește
Zburați spre zările însorite
Cu stele scânteietoare în ochi
Tare dor îmi va fi de voi
Micii mei viteji
Așa măricei în soarele dimineții
Hei-rup
Tuciurii și tăcuți, diavolii din adânc
Lenți și muți Așa că-n somn te-nghit
Cu o coadă și un dinte Crede-mă, nimeni nu minte
O să fierbi în burta Unui behemot
Ridică pânzele cu ochii în zare Deodată, te-nghite un cefalopod mare
Gândește-te bine, sfatul meu îl reține Un răzvrătit tre' să fie atent la pluton
Subtitrarea: Aurelia Costache