Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Seis, senkin huijari.
Seis itsellesi. Revin sinut kappaleiksi.
Hei.
Aikasi on loppumassa, Peter Pan.
Peter Pan ei välitä ajasta.
Varo krokotiilia.
Varo itse.
Ja Wendy, älä pakkaa vasta viime hetkellä.
Älä sure, äiti.
-Juna lähtee aamulla tasan kahdeksalta. -Äiti, kuulin jo.
Olen valmiina.
Pois tieltä, äiti. Missä se aarre on?
Missä se on?
Ei, anna se takaisin!
John, anna se takaisin.
Sain sen!
Sain aarteen.
Minulla on aarre.
Sain sinut.
Missä se on?
Kapteeni Koukku. Minua alkaa väsyttää. Voisimmeko pitää tauon?
Antaudutko?
Olet nurkassa. Kadonneita Poikiasi ei näy missään.
Kukaan ei pelasta sinua!
Unohditko minut? Michael, anna aarteesi.
Jätä Koukku minulle.
Peräänny, kapteeni, tai lävistän sinut miekallani!
Hyvä, Wendy!
Hyvä.
Hyvä, Wendy!
Älä satuta häntä!
-Luovutatko, kapteeni? -En.
Ei, olet vain...
Mitä se oli?
Ei taas.
Kenen tekosia tämä on?
-Wendy? -John, senkin juorukello!
-En sanonut mitään. -Se ei ole syytäni!
-Se oli heidän leikkinsä. -No niin.
-He aloittivat, en minä. -Riittää!
Miekka.
Miekka, hatut.
Nana.
Isä, eikö se voisi jäädä vielä hetkeksi?
Ei voi.
Näinkö todella haluat viettää viimeisen illan kotona, Wendy?
-Pidimme vain vähän hauskaa. -Juuri niin.
Olet liian vanha pitämään hauskaa tällä lailla.
Mennään, Nana.
Wendy, miksi sanoit noin?
Miksi syytit meitä?
Olet merirosvo, eikö? Kaikki ovat vastuussa itsestään.
Ne sopivat sinulle, Wendy.
Ota ne mukaasi.
Mieluummin en.
On aika käydä nukkumaan, pojat.
HÄMÄRÄN TARINOITA
-Se ei ollut minun vikani. -Tiedän, John.
Äiti, miksi kapteeni Koukku vihaa Peter Pania?
Se on hyvä kysymys, mietitään sitä
huomenna.
Wendy.
Saanko tulla sisään?
Sinun on oltava parempi esikuva veljillesi.
He ihailevat sinua.
Siksi heillä on sinut.
Minun on oltava heidän äitinsä
ja isän heidän isänsä.
Mutta he tarvitsevat isosiskoaan.
Annat heille jotain, mihin me emme pysty.
He seuraavat sinua, joten sinun on oltava hyvä johtaja.
Miten se onnistuu sisäoppilaitoksesta?
Voisit ottaa reippaan asenteen
ihan ensimmäiseksi.
Jos nuorella naisella on onnea, hän menee tietyssä iässä kouluun.
Valmistautuakseen tulevaan elämäänsä.
Entä ellen halua sitä?
Niin minä tein sinun iässäsi.
Entä ellen halua sinun elämääsi?
Mitä sinä pelkäät, kultaseni?
En halua asioiden muuttuvan.
Muuttuvan?
Kulta, et melkein mahdu enää sänkyysi.
Sinä kasvat.
Ehkä en halua sitä.
Aikaa ei voi pysäyttää, Wendy.
Se kulkee eteenpäin, halusit tai et.
Kuvittele mistä kaikesta jäisit paitsi,
ellet näkisi minne se vie.
Ja mistä kaikesta maailma jäisi paitsi,
ellet olisi tekemässä asioita.
On aika lipua, rakkaani
Uneksia kujertavista kyyhkyistä
Koska sammuttaessani valot
Tiedän sinun kasvavan yön aikana
Lentävän pilvettömälle taivaalle
Jossa tuikkivat tähdet täyttävät silmäsi
Kaipaan niin rohkeita lapsiani
Aamulla he ovat kasvaneet aikuisiksi
Sainpas!
En voi... Mitä tapahtui?
Näinkö unta?
Sinä lensit.
Miten?
Pikku ötökkä teki sen.
Se ei näytä ötökältä.
Se on...
Se on keiju.
Jos tiedän jotain keijuista,
heitä ei pidä kutsua ötököiksi.
-Oletko sinä... -Peter Pan?
Odotitteko jotakuta muuta?
Emme odottaneet ketään.
He ovat aina niin yllättyneitä.
Kuvittelin sinut aina...
-Pidemmäksi? -Itse asiassa pienemmäksi.
Anteeksi, en tarkoittanut sitä.
Miten sinä olet todellinen?
Luulin, että olet vain satua.
Voin olla molempia.
Tykkään kuulla tarinoita itsestäni.
Äitinne on hyvä kertomaan niitä.
No niin, katsotaanpa.
Anteeksi, et voi vain koskea juttuihimme.
Missä piileskelet?
Ole varovainen.
Se on todella herkkä.
Mitä te teette täällä?
Me tulimme hakemaan teitä.
Ja...
Minun varjoani.
Varjoasi?
Se yrittää paeta, ja minulla on vain yksi.
Teet tästä turhan vaikeaa.
Siellä sinä olet.
Sain sen.
Valot pois, varjo.
Nappaa se.
Melkein.
Siinä se on.
Hattusi! Minulla on hattusi.
Mene!
Sainpas!
Milloin opit, ettet pääse minnekään ilman minua?
Ei, sitä kertaa ei lasketa.
-Pysy aloillasi. -Ehkä voin auttaa sinua.
Tässä. Anna kun katson.
Kaikki hyvin, Heli. Wendy ei satuta minua.
-Eikö hän osaa puhua? -Tietysti osaa.
Et vain osaa vielä kuulla häntä.
Olet todella pieni, Helinä-keiju.
-Mitä hän sanoo? -Kaikki keijut ovat pieniä.
"Siksi ne ovat keijuja."
Mistä tiesit nimeni, Peter Pan?
Kuulin äitisi kutsuvan sinua.
-"Wendy, on aika herätä." -Aika herätä.
-"Wendy, koulu alkaa." -Wendy, koulu alkaa.
-"Nukkumaan, Wendy." -Nukkumaan, Wendy.
Sinä et koskaan halua nukkumaan.
Oletko katsellut minua?
-Joskus. -Miksi?
Olen odottanut sinun sanovan sen.
Minkä?
Sen, mitä minäkin sanoin kerran.
En halua kasvaa...
Olin vain...
Puukotit minua. Puukotit minua sydämeen.
Onko sydämesi jalassasi?
Eikö sinun ole?
Kun herra Karhua sattuu, äiti suukottaa pipin pois.
Mikä on suukko?
Etkö tiedä sitä?
En, mutta tarvitsen sellaisen.
No, minä...
Ei.
Tämä on suukko.
Pidän siitä. Todella paljon.
Voitko paremmin?
Olen kuin uusi.
Mitä hän sanoo?
-On aika mennä. -Minne?
Siihen paikkaan universumissa, jossa voit todella olla oma itsesi.
Siellä ei ole sääntöjä, koulua, nukkumaanmenoaikoja, äitejä ja isiä,
-ja ennen kaikkea... -Ei kasvamista.
Ei ainakaan sitä.
Puhutko Mikä-Mikä-Maasta?
Emme kai me voi mennä sinne?
-Totta kai voitte. -Mutta miten?
Se juuri onkin hauskaa.
Yhtäkkiä tämä tuntuu huonolta idealta.
Olen aina uneksinut lentämisestä.
Se on maailman helpoin asia.
Teidän on vain ajateltava onnellisia ajatuksia.
Siinäkö kaikki?
Niin. Ja hieman keijupölyä.
Mitä?
Mitä sinä sanot?
Haluat, että suljen silmäni?
Selvä.
Mitä sinä ajattelet?
Kun olin pieni.
Kun olin onnellinen.
Kuinka asiat olivat ennen.
Avaa nyt silmäsi.
Ei, en ole vielä valmis. Minun...
-Onko tämä varmasti turvallista? -Tietysti.
En ole pudonnut.
Osaan lentää?
Minulla on huono olo.
Osaan lentää!
Heippa, Nana!
Minä lennän!
Siellä se on!
Toinen tähti oikealla ja suoraan aamuun asti.
Katso!
Näen sen!
-Onko se... -Mikä-Mikä-Maa!
Odota meitä, Wendy!
Onko tämä sellainen kuin kuvittelit?
En olisi osannut kuvitella tätä!
Tule, on lisää!
Voi ei!
Ei!
Hän palasi!
Hei!
Katsokaa taivaalle! Poika on palannut!
Niin, mitä?
Se poika, kapteeni. Peter Pan...
Älkää koskaan...
sanoko...
hänen nimeään.
Anteeksi, kapteeni.
Herra Smee.
Smee,
kirjatkaa ylös, että tarvitsen uuden oven.
Uusi ovi. Aivan.
Jos saan sanoa, se on jo kolmas ovenne tässä kuussa.
Eikä tule olemaan viimeinen.
Missä teleskooppini on?
Teleskooppi!
Se on kädessäni, kapteeni.
Älä puhu minulle käsistä, Smee.
Ymmärrän.
-Missä hän on? -Tuolla, kapteeni.
Siellähän sinä olet.
Lentelet huolettomana.
Mutta et kauaa.
Mitä teemme, kapteeni?
Kutsutaan hänet kupilliselle teetä.
Tee, loistava ajatus.
Kuulitteko? Laittakaa pannu tulelle.
On teeaika!
Tuolla. Katso.
Niin.
Mikä se oli?
Merirosvoja. Mennään.
Tule, Michael!
Se on Koukku!
Kapteeni Koukku?
Kuka muu yrittäisi tappaa minua näin aikaisin aamulla?
Tulta!
Seuratkaa minua.
Kuunnelkaa tarkkaan.
Minä johdan, ottakaa te laivan perä
ja käymme heidän kimppuunsa.
He eivät osaa odottaa sitä.
Vauhtia!
Muistakaa, muut merirosvot ovat teidän, mutta jättäkää Koukku
minulle.
Osuinko häneen?
Osuit johonkuhun, kapteeni.
Ei.
John?
Michael?
John?
Michael?
Helinä-keiju? Kuuletko minua?
Peter!
Haloo?
Tyttö...
Miksi itket?
Katso!
Hänen hattunsa!
Mitä olet tehnyt Peterille?
En mitään.
Minne te kaikki...
Pysy aloillasi!
Rauhoitu, Curly.
Oletko sinä se Wendy?
Anteeksi?
Oletko sinä se Wendy?
No, nimeni on Wendy.
Se Wendy, jonka Peter haki?
Joka tietää iltasadut?
Koska, ellet tiedä iltasatuja, olet teeskentelijä.
Tiedät, mitä me teemme heille.
Lopeta tuo!
Riittää jo.
Hän ei tarkoita pahaa.
Oletko sinä...
Oletko Tiger Lily?
Tiedätkö nimeni?
Eli te olette...
-Kadonneet Pojat. -Jokainen meistä.
-Mutta ette ole kaikki poikia. -Entä sitten?
Ei kai sillä niin väliä.
Meitä kiinnostaa, mitä teit Peterille.
Anna se minulle.
En tehnyt hänelle mitään.
Hän haki minut ja veljeni.
Veljet?
Peter ei puhunut mitään veljistä!
Sitä olen yrittänyt kertoa teille.
Lensimme ja kimppuumme hyökättiin.
-Hyökättiin? -Niin.
-Merirosvot! -Tiesin sen!
-On huono päivä lentää. -Et tiennyt.
-Bellweather, teleskooppi. -Enkö sanonut teille niin?
-Enkö? -Et sanonut niin.
Sanoin sen, kun Peter käski meitä etsimään ketä-lie... Minä voitan.
Et koskaan sanonut niin.
Miltä nämä veljesi näyttävät?
John on näin ja Michael näin pitkä.
Johnilla on silinterihattu.
-Hattu! -Niin, en tiedä onko se yhä hänellä.
Hän voisi olla näin pitkä ja...
Onko jollakin heistä karhu?
Herra Karhu, se on Michael.
Ehdottomasti merirosvoja.
En näe mitään.
-En luota... -Hän on liian iso, eikö?
-Niin, liian vanha. -Eikö olekin?
Katsot väärään suuntaan.
Näen sen! John ja Michael, ja merirosvolaiva!
Ja merirosvoja.
Voi jestas!
Tulkaahan pojat.
Älkää luulko olevanne ensimmäisiä vedestä löytämiämme lapsia.
Pelastin kapteenin merestä
hieman teitä isompana.
Hän ei ollut tietenkään kapteeni silloin.
Hänellä ei ollut koukkua. Hän oli vain eksynyt lapsi,
joka halusi takasin rannalle.
Ennen kuin hän tuli liian vanhaksi.
Selvä on. Tehkää tilaa vieraillemme.
Tuore saalis merestä.
Hei. Sinulla on hieno karhu. Tapoitko sen itse?
Älä koske herra Karhuun!
Herra Karhu.
Jättäkää hänet rauhaan.
Mitä toit minulle, hra Smee?
Toivottavasti jotain hyvää.
Ei tänään.
Mutta kalastimme nämä pikkukaverit suolavedestä.
Toisella on hallussaan pieni, mutta mahdollisesti vaarallinen karhu.
Kaikki kolme saattavat olla tiedät-kyllä-kenen seuralaisia.
Mitä tuo on?
Kuunnelkaa.
Kuulitko saman kuin minä?
-En usko. -Kuuntele!
Kuuntele.
Taas.
Pikkuinen.
Siinä se.
Hra Smee.
Niin, kapteeni?
Mitkä ovat laivani säännöt?
Ne on tatuoitu sydämeeni.
Jokaisen merirosvon on ensimmäisenä...
Aloita 37:sta.
Aivan, sääntö numero 37,
kukaan ei saa sanoa sen pojan nimeä.
Sääntö 38, ei viheltelyä.
Sääntö 39...
Ei...
kelloja.
Aivan.
Nyt,
kertokaa minulle.
Miten tulitte Mikä-Mikä-Maahan?
-Tulimme Pe... -Muistakaa säännöt!
Älkää sanoko hänen nimeään.
Sääntönne eivät kiinnosta meitä, tulimme Peter Panin kanssa.
Ja hän pelastaa meidät.
Poika sanoi hänen nimensä.
Varaan karhun heidän teloituksensa jälkeen.
Hänkö pelastaa teidät?
Niin... varmaan.
Toivottavasti.
Toivo.
Useimmiten vihaan sitä sanaa.
Mutta tässä tapauksessa...
Mietin,
hra Smee.
Niin, kapu?
Mietimmekö samaa?
-Lankku. -He joutuvat kävelemään lankkua.
-Kuppi teetä maistuisi. -Ei.
Valmiina, miehet.
Suunnataan kohti
Pääkalliota.
Ve-to
-Ve-to -Synkkiä ja hiljaisia syvyyden pedot
Niin hitaita ja hiljaisia niellessään sinut unestasi
Sillä on häntä ja hammas ja se kertoo totuuden
Kiehut sen mahassa Paholainen
He suuntaavat Pääkalliolle.
Kuten pelkäsinkin.
Miksi sitä kutsutaan...
Kapinalliset pelkäävät asetta...
Voihan...
Merirosvot menevät Pääkalliolle yhdestä syystä.
Teloitus on tulossa.
Teloitus?
Mitä me odotamme? Pelastetaan heidät.
Synkkiä ja hiljaisia ovat syvyyden pedot
Hitaita ja hiljaisia haukatessaan nukkujan
Häntä ja hampaat En huijaa
Kiehutte sen mahassa Paholainen
Tulkaa! Oikotie!
...katse kaukaisuuteen
Kun äkkiä pääjalkaisen imu
Saa sinut harkitsemaan neuvojani
Kapinallisen pitäisi pelätä teloittajia
Ahoi!
Täältä pääsee minne vain Mikä-Mikä-Maassa.
Jos tuntee tien.
Se on erityisen kätevää, kun haluaa piileskellä merirosvoilta.
Jota itse suosin.
Miksi kapteeni Koukku on niin vihainen?
-Hän kasvoi aikuiseksi. -Ja väärin.
-Hän on silti paras miekkailija. -Joka tekee hänestä myös...
-Pahimman. -Siksi jätämme hänet Peterille.
Koukku vihaa Peteriä, koska Peter leikkasi hänen kätensä.
Syötti sen krokotiileille. Kello meni mukana.
-Tiedätkö krokotiilista? -Niin tarina menee.
Olenko minäkin mukana siinä?
Älkää katsoko sitä.
Voi ei.
Robert-parka.
Katsokaa, siellä he ovat.
Luojan tähden, Michael ei osaa uida.
Kapteeni.
Hups.
Vuorovesi nousee.
Pienet ajelehtija-raukat.
Kerrohan.
Mitä pitelet?
Toivoasi?
Vai henkeäsi?
Et voi tappaa meitä.
-Emme ole tehneet mitään väärää. -Kyllä olette. Teette sitä juuri nyt.
Olette syyllisiä lapsina olemiseen,
ja emme halua lapsia
Mikä-Mikä-Maassa.
Sääntö 44, ei lapsia Mikä-Mikä-Maassa.
Ei lapsia Mikä-Mikä-Maassa
Vain lapsia Mikä-Mikä-Maassa
Hiljaa!
...Mikä-Mikä-Maassa.
Sinä.
Mikä on nimesi?
Kauanko olet palvellut aluksellani?
Hei. Vastaa kapteenillesi.
Tekoparta.
Täytyy sanoa, että viihdyn merirosvona.
Pan!
Viihdyn paremmin itsenäni.
Herra Karhu!
Hän vain esittää.
Ei vielä.
Nyt hän esittää.
Kapteeni Koukku.
Näytät hieman kurjalta, vanha mies.
Ehkä sinun pitäisi palata sairasvuoteellesi?
Ei tänään, poika.
Heräsin aamulla laulu sydämessäni.
Arvaa, miten kertosäe meni?
Veli. Koukku laulaa taas.
Peter Pan on tänään mennyttä
Synkkä ja paha mies. Valmistaudu tuhoosi.
Ylpeä ja röyhkeä nuori.
Anna tulla!
Tule mukaani.
Luota minuun.
Hyvää huomenta, hra Smee.
Keiju.
John. Michael.
-Wendy! -Wendy.
Katso, mitä he tekivät herra Karhulle.
Voihan...
Ota hänen hattunsa!
Huonoa käytöstä!
Helinä. Luojan kiitos.
Voitko auttaa meitä?
Kyllä!
Wendy.
Olet elossa!
Kyllä, niin sinäkin.
Luulin, että olit ehkä...
-Kuollut? Menehtynyt? Kappaleina? -Niin!
Mahdotonta. Olen hyvä pysymään hengissä...
Sainpas!
Voitin sinut.
Älä edes kuvittele, Helinä.
Kirottu keiju.
Hyvin huonoa kieltä, kapteeni Koukku.
Opin sen kaiken sinulta.
Älä imartele itseäsi.
Olet aina ollut mätä.
Haiseva, mätä turska.
Iskit sydämeeni sanoillasi.
Viimeisen kerran.
Maksan takaisin miekallani.
Iske sitten, jos sinulla on rohkeutta.
Iske aidosti.
Kuolema
-on varmasti suuri seikkailu. -Kamalan suuri seikkailu.
Hei, lopeta!
Kuka sinä olet?
En ole koskaan nähnyt sinua.
-Niin, minä olen... -Hän on Wendy.
-Wendy!
Wendy?
-Mikä on Wendy? -Minä olen.
Wendy Moira Angela Darling.
Tulen Lontoosta, Englannista, jossa herrasmiehet eivät satuta lapsia.
Niin.
-Minä olen... -Kapteeni Koukku.
-Ja me olemme... -Mikä-Mikä-Maassa.
Ja tämä lapsi...
Ei ole lapsi.
Enkä minä ole herrasmies.
Joten sano hyvästisi, Wendy.
Sillä et näe häntä tässä maailmassa enää koskaan.
Ei.
Voi luoja.
Tuo on todella iso krokotiili.
Katso!
Seis, suuri peto!
Ei!
Voi juku!
Juoskaa!
Tulkaa, mennään.
Se oli hauskaa.
Ettekö halunneet seikkailua?
Kyllä, mutta en ajatellut merirosvojen ampuvan minua.
Hukkumista.
Tai paloittelua.
Helinä, en ymmärrä sinua. Mitä sinä sanot?
Hän sanoo, että pelastin kaikki.
Tavallaan.
Melkein pelastit kaikki.
Ja tein sen todella hyvin.
Ihan kuin
-et olisi saanut apua. -En saanutkaan.
Olen Peter Pan.
En tarvitse apua.
Maaginen keiju saa sinut lentämään.
Lapsilauma hoitaa asiasi ja prinsessa siivoaa jälkesi,
kun sinä leikit merirosvojen kanssa.
Luuletko todella voittaneesi kapteeni Koukun yksin?
Mikä on lauma?
Tietysti.
Voitan hänet aina.
Se vain menee niin.
On aina mennyt.
Tulee aina menemään.
Entä ellei se mene niin?
Mitä sitten tapahtuu?
Niin ei tule tapahtumaan.
-Eihän, Peter? -Ei tietenkään.
Tämä on Mikä-Mikä-Maa.
Mikään ei koskaan muutu.
En ainakaan minä.
Aivan.
Peter ei puhu totta.
Asiat muuttuvat.
-Emme saa puhua. -Emme saa.
Mitä? Mistä ette saa puhua?
Koukku ei ollut aina Koukku.
Tulehan, älä vaeltele.
Mikä tämä paikka on?
Koti.
Tulehan.
Tuletko?
En.
Se on heidän kotinsa, ei minun.
Enkä usko, että se on sinunkaan.
En tiedä tarkkaan, missä kotini on.
Tai missä haluan sen olevan.
Sinä keksit sen.
Kun ratsastin ensi kertaa yksin,
minun iso-iso-isoäitini
tuli luokseni ja sanoi:
"Tunne maa jalkojesi alla,
"jotta silmäsi voivat löytää tähdet.
"Pidä menneisyys sydämessäsi,
"mutta pidä mielessäsi, että päätät itse, minne olet menossa."
Nuku hyvin,
Wendy Moira Angela Darling.
Ja turvallista kotimatkaa.
Hei, Wendy.
Miten löysit tämän paikan?
Peter löysi sen. Aivan kuten hän löysi meidät kaikki.
Aivan kuten hän löysi minut.
Juuri niin.
MERITARINA-LEHTI
Wendy?
Voitko kertoa meille iltasadun?
-Kyllä! Iltasatuja!
Olemme odottaneet ikuisesti.
Voisin kyllä,
mutta ajattelin, että ehkä Peter voisi kertoa ensin.
-Mistä? -En tiedä.
Miten tulit Mikä-Mikä-Maahan?
Kun tapasit kapteeni Koukun?
Se on lyhyt tarina ja menee näin...
Taistelimme vastakkain ja katkaisin hänen kätensä.
Niin. Kaikki tietävät sen.
Miten te tapasitte?
Miksi edes taistelitte?
Koska hän on merirosvo.
Ja minä olen Peter Pan.
Ei kai se ole niin yksinkertaista?
Miksei?
Niin ei vain ole.
Mistä te tulitte?
Missä hänen vanhempansa ovat?
Entä sinun?
Tuo on kompakysymys.
Tämä on Mikä-Mikä-Maa, eikä täällä ole vanhempia.
Miksei?
En muista äitiäni.
Nyt sinun ei tarvitse.
Wendy voi olla äitisi.
Hyvänen aika, ei.
En tiedä haluanko edes olla äiti.
Mutta minulla on äiti.
Niin kuin sinullakin,
ja sinulla,
ja teillä kaikilla.
Jossain tuolla...
Hän kaipaa sinua.
Hän rakastaa sinua.
Minä haluaisin nähdä äitini taas.
Niin.
Jos palaat kotiin, hauskanpitomme loppuu siihen.
Kaikki seikkailumme.
Ja sinua odottaisi vain kasvaminen aikuiseksi.
Se on aina paha juttu, kun Peter paiskoo ovia.
Anteeksi, että pyysin tarinaa.
Se ei ole sinun vikasi.
Miten olisi...
Entä jos laulankin teille tuutulaulun?
Mikä on tuutulaulu?
Laulu, jota äitini joskus laulaa meille.
Se menee kai näin...
Aika käydä nukkumaan, ystäväni
Nähdä unta loputtomasta hauskanpidosta
Kuin vauhdikkaat seikkailut ylhäällä
Leimuavat tulet ja äidin rakkaus
Kun hän kääntyy kohti kuunvaloa
Hän tietää sinun olevan yön yllä
Kuuletko tuon?
Mitä tuo on?
Hedelmälepakoita.
Tulevat tähän vuodenaikaan.
Ei, kuuntele.
Luulen,
luulen kuulleeni jotain vastaavaa joskus.
Rakas Helinä, kunpa ymmärtäisin sinua.
En usko Peter Paninkaan ymmärtäneen.
Hän ei taida kuunnella ollenkaan?
Se on hänen menetyksensä, ei sinun.
Olen varma, että sanot hienoja asioita.
PETERIN JAMESIN HUONE
"James."
Kuka James on?
PETERIN JAMESIN HUONE
Peter?
Peter, tule esiin.
Älä ole tuollainen.
-Mitä tämä on? -Suukko.
Tein sen sinulle, jotta meillä molemmilla on sellainen.
Luulin meitä ystäviksi.
Sen sijaan me vain...
Riitelemme.
Ihan kuin sinä ja Koukku.
Koukku oli ystäväsi, eikö niin?
Hän oli paras ystäväni.
Ja ensimmäinen Kadonnut Poika.
Ja mitä tapahtui?
Mikä-Mikä-Maa ei kai riittänyt hänelle.
Hän purjehti pois sanomatta sanaakaan
ja jätti minut ihan yksin.
Kun hän palasi, hän oli muuttunut.
Hän oli julma.
Paha.
Oliko? Vai oliko hän vain tullut aikuiseksi?
Mitä eroa?
Siksi et saa koskaan lähteä.
Kuka tietää, mitä sinulle tapahtuu.
Mitä tapahtuu, jos jään?
Ei mitään. Olet sinä. Kuten minä.
Luulin, että olisit onnellinen täällä.
Niin minäkin.
Mutta en odottanut tätä.
Peter, se on paljon todellisempi.
Totta kai. Se on vain todellinen eri lailla.
Paremmalla tavalla.
-Peter. -Hyvää yötä, Wendy.
Herra Karhu.
Wendy Moira Angela Darling.
Pieni laulajatyttö
Lontoosta, Englannista.
Äänesi vei minut vanhaan kotiini.
Kiitos.
Sainpas!
Missä olet?
Monestiko leikimme piilosta näissä raunioissa?
Olit aina paras piiloutuja.
Sitten taas...
Olin aina paras...
löytämään sinut!
Kapteeni Koukku?
Kyllä.
En taida pitää tästä seikkailusta.
Peter!
Ei!
Mitä sinä teit?
Se on tehty.
Peter!
Tapoin Peter Panin.
Pikkuveli...
Haluan jutella...
sinun...
kanssasi!
-Ei ole sanottavaa. -Kuuntele sitten.
Mikä tuo on?
Se on vain tuutulaulu.
Niin, mutta miksi
se herättää muistoja?
-Avaa tämä! -Kyllä.
Missä avaimet ovat?
Mistä se tulee?
Kerro minulle.
-En tiedä. -Kerro!
Miksi se saa minut tuntemaan...
En osaa sanoa.
Se on vain jotain, jota äitini laulaa.
Kuka?
Äitini.
Niin, tietysti.
Tiedän, ettet ole aina ollut tällainen.
Tiedän, että olit Peterin ystävä.
Olen kuullut tarinoita.
Oletko?
Lähdit Mikä-Mikä-Maasta.
Ja kun palasit, olit...
Paha.
Niin.
Siinä on perää.
Mutta hän jätti tärkeimmän kertomatta.
En jättänyt vain Mikä-Mikä-Maata.
Peter pakotti sinut.
Niin.
Siinä kaiken ydin.
Parhain ystäväni karkotti minut,
vain koska kaipasin...
Kaipasin
minun...
Äitiäsi?
Niin, äitiäni.
Hän lauloi tuota samaa laulua.
Onko se niin kamalaa
kaivata äitiä?
Ei tietenkään.
Kerro se menehtyneelle ystävällesi,
joka ajatteli toisin.
Ja tiedättekö mitä, en koskaan löytänyt äitiäni.
En päässyt kotiin.
En nähnyt suloista äitiraukkaani enää koskaan.
Lähdin Mikä-Mikä-Maasta ja eksyin merelle.
Olisin varmasti menehtynyt,
ellei tuo mies olisi pelastanut minua.
Merirosvot pelastivat ja kasvattivat minut.
Ja ajan kanssa minusta tuli kapteeni
ja toin heidät takaisin tänne.
Mutta miksi?
Miksi palasit, jos Peter satutti sinua?
Koska hän oli ystäväni.
Olin onnellinen täällä.
-Voisit olla onnellinen taas. -Ei.
Se aika on osaltani ohitse.
Kaikki mahdollisuudet ovat kutistuneet tähän.
Tältä
näyttää aikuistuminen.
Ei.
Tuolta näyttää, kun kasvaa väärin.
Näytä minulle lapsi, joka tuntee eron
oikean ja väärän välillä.
Ja näytän sinulle miehen,
joka ei muista, miksi sillä oli edes merkitystä.
Teloittakaa heidät kaikki.
-Ei! Odota! -Tänne sieltä!
Syyllinen.
-James, eikö sinusta... -Älä kutsu minua niin!
Olen kapteeni Koukku.
Ole kiltti ja lopeta. Ota minut!
Ota minut!
He ovat vain lapsia, anna heidän elää.
Heistä kasvaa hyviä merirosvoja,
etenkin noista kahdesta.
Ole kiltti ja ota minut.
Suuruutesi on ihailtavaa.
Ehkä siitä syntyy isompi loiskahdus.
Ei, Wendy! Ei!
Wendy! Ei! Wendy!
John, olen pahoillani.
Ei, Wendy!
Missä kaikki ovat? Helinä?
Missä Kadonneet Pojat ovat?
Heidät vietiin.
Koukkuko?
Anna minun auttaa sinua.
Tie avautuu siellä, missä matkustavat
Älä palaa maasta
Tee pieni hyppy ja kiirehdi mereen
Etsi rantaa, ikuisesti
Kunnon tuulet
Ja seuraavat meret
Pakene alligaattoria, kohtaa luoja
Silmäsi näkevät mysteerin
Kunnon tuulet
Ja seuraavat meret
Kun uppoat syvemmälle ja katsot niittäjää
Kuka odottaa leviataanien kielillä
Niitä on niin paljon Et koske pohjaa
Kuten ehdotimme Sinut syödään hitaasti
Kalan ruokaa
Ja seuraavat meret
Hyvästi sitten.
Wendy Moira Angela Darling.
Veteen, ei poikaa tai tyttäriä
Pakenee juomaa, he varmasti uppoavat
Kunnon tuulet
Ja seuraavat meret
Kunnon tuulet
Ajattele onnellisia ajatuksia.
Herra Smee.
Kyllä, sir.
-Kuulitko loiskauksen? -Ehdottomasti, kapteeni.
Se oli...
-Oikeastaan... -En kuullut sitä.
Enkä minä.
Mutta sellainen varmasti tulee.
Varmasti hän osui jo veteen.
Ellei hän putoa hyvin hitaasti.
Kuuliko kukaan loiskahdusta?
Oliko loiskahdusta?
Miksi se näyttää...
-Wendy!
Sinulla on pojan magiaa.
Ei. Tämä ei kuulu pojalle.
Meitä on yhä enemmän, tyttö.
Käsi koukun ja nyrkin yli.
Mieheni antaisivat henkensä kapteeninsa vuoksi.
Niin.
Mutta mitä on kapteeni ilman laivaa?
Smee!
-Hra Smee. -Kyllä, kapu.
Palauta laivani veteen.
-Kädet ruorille! -Käsi ruorille!
Pudottakaa ankkuri! Nopeasti.
Onko tuo?
-Taitaa olla. -Ei voi olla!
Mutta se todella on.
-Peter!
-Pan!
Kaipasitko minua?
Enemmän kuin arvaatkaan.
Herättäkää minut, kun jompikumpi kuolee.
Taas.
Miten teit sen, poika?
Miten selvisit?
Usko, luottamus ja keijupöly?
Ei.
Ei keijupölyä.
Ei magiaa.
Ei temppuja.
Vain hieman apua ystäviltäni.
Kehtaatko puhua ystävistä,
kun kaikki omasi kuuluu nyt minulle?
Ylpeä...
ja röyhkeä nuori,
nosta miekkasi.
Surullinen ja synkkä mies,
viimeisen kerran.
Pois täältä!
Napatkaa lapset!
Napatkaa merirosvot!
-Minulla on karhu! -Hei.
Karhu on minun.
Anna karhuni takaisin.
Anna se takaisin!
Älä koske veljeeni!
Tai hänen karhuunsa.
Kuin ennen vanhaan.
Kaikki aikasi ovat vanhoja, kapteeni.
Kimppuun!
Michael, tule!
Ihan lähellä.
Läheltä liippasi.
Lapset, antakaa ruori minulle.
Wendy!
Auta!
Ruori!
Pysähtykää.
Pojat, taakseni.
John, Michael, ottakaa kiinni jostain.
Kaikki, pidelkää kiinni.
Kolme!
Kaksi!
Yksi.
Pidä kiinni, Peter.
Älä katso alas.
Peter, ei! Pidä kiinni.
Älä irrota.
-Peter!
Tiedätkö, mikä on pahinta
vanhenemisessa?
Eivät nirskuvat luut,
eivätkä murskautuneet unelmat.
Ei edes tietoisuus kuolemasta,
joka lähestyy koko ajan.
Se on tunne siitä, että paras ystäväsi katsoo sinua
tunnistamatta.
-Sinä itse halusit lähteä. -Olin lapsi!
Odota!
Anna mennä, poika.
Anna mennä.
Mutta kuvittele Mikä-Mikä-Maa ilman meitä kahta.
Ilman taistelujamme.
Rähinöintiämme.
Tiedän,
että ilman sinua
sisäinen liekkini sammuu.
Ilman minua
sinun olisi pakko...
Olla oikea poika?
Ei.
Ei. Oikean pojan pitäisi kasvaa.
Oikea poika...
Pyytäisi anteeksi.
Pyytäisi anteeksi?
Mitä?
Satutin sinua.
Olin huono ystävä.
Olen pahoillani siitä, kapteeni Koukku.
Anteeksi, että satutin sinua, James.
Tuo ei käy.
Tämä ei toimi näin.
Haluan, että taistelet.
Sinun on taisteltava.
Tämä ei ole enää hauskaa.
Sen ei kuulukaan olla hauskaa!
Kapteeni.
Kasva aikuiseksi.
Sain sinut.
Älä pelkää, James.
Ajattele onnellisia asioita.
Peter.
Minulla ei ole sellaisia.
Mikä hätänä, Peter?
Hän oli ystäväni.
Mekin olemme ystäviäsi, Peter.
Olemme aina rinnallasi, Peter.
Tiedän.
Ja olen iloinen siitä, mutta...
Peter,
olisiko aika viedä Kadonneet Pojat kotiin?
Minne menemme, Peter?
Toinen tähti oikealla, suoraan aamua kohti.
Hetkinen, eikö se ole vasemmalla?
-Mikä? -Tähti.
-Jos menemme vastakkaiseen suuntaan. -Niin! Aivan.
Kyllä, se on oikealla. Hetkinen, menemme vasemmalle, eikö?
Ei, ihmiset! Se on aina ollut oikealla, Kaksoset?
Hyvästi. Nähdään vielä jonain päivänä.
Hyvänen aika, Wendy.
Säikäytit minut.
Äiti? Minä...
Mikä hätänä?
Olen pahoillani.
No niin. Voi kultaseni.
Kaikki on hyvin.
Uskon olevani valmis.
Valmis mihin?
Valmis kasvamaan...
Kuulitko jotakin?
En.
-Mitä ihmettä? -Se taisi olla vain...
-Mitä tuo mekkala on? -Ei mitään.
-Isä, minäkin kuulin jotain. -Tunkeilijoita.
Ei.
Isä ja äiti, minun pitää kertoa teille jotakin.
-Pysy täällä. -Ei, älä mene sisään.
Ole varovainen! Ei!
Se oli lahja John-sedältä ja Ang-tädiltä.
Olkaa varovaisia...
Keitä nämä lapset ovat?
Äiti.
Mistä ihmeestä te tulitte?
He tulivat Mikä-Mikä-Maasta, isä.
Mikä-Mistä?
Poika,
miksi itket?
Muistatko kun kysyit, mistä tulen?
Kyllä.
-Oliko tämä kotisi? -Joskus.
Äitini torui minua kerran,
ja käski minua kasvamaan.
Mutta kiipesin ikkunasta ulos,
hyppäsin puutarhan aidan yli,
enkä katsonut taakseni.
Paitsi että katsoit.
Palasit aina uudelleen tänne, eikö niin?
Koska kaipasit kotia. Ja kaipasit...
Äitiäni.
Mutta hän on poissa.
Olen vain tarina.
Tarina lapsille, jotka kuuntelevat.
Sillä ei ollut aiemmin koskaan loppua.
Ehkä voisin palata joskus kuuntelemaan sitä.
Tai voisit jäädä.
Tänne?
Niin.
Mutta sinä lähdet. Sinä kasvat aikuiseksi.
Tiedätkö, Peter.
Kaiken tämän jälkeen, kasvaminen...
Se saattaa olla suurin kaikista seikkailuista.
Ajattele mitä kaikkea voi olla kulman takana,
etkä näe sitä.
Ajattele, mitä maailma menettää, kun et ole tekemässä sitä.
En taida olla valmis.
Ei, odota! Peter.
Älä mene.
Millaista magiaa tämä on?
Kuka tuo poika on?
Se on Peter Pan.
Näkemiin, Helinä.
Pidä huolta Peteristä
äläkä unohda minua.
En koskaan.
Wendy, kiitos, että kuulit minua.
Hyvästi, Peter Pan.
Hyvästi, Peter Pan!
Näitkö minut, kapu?
Olen yhä elossa!
-En hukkunut! -Kuulitko?
Minä kellun!
-Katso, me kellumme. -Kuulitko tuon?
Lokit?
Ei!
Krokotiili?
Ei!
Mikä sitten?
Tekstitys: Orvokki Mattila