Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
НЕБЕЗПЕЧНЕ ПОБАЧЕННЯ
ОКОЛИЦІ МІСТА ВАШИНГТОН
Д-Р КЛОДІЯ ЄЙТС
Ви зникли. Не прийшли на зустріч зі мною.
Мене покликали гори.
Сейді, перейматися тим, що сталося, - природно.
Смерть завжди вселяє тривогу і неспокій.
Суть не в тому, що сталося.
Насправді я не знала цієї жінки, але...
Вона була така ж, як я.
Однолітки, та сама робота.
Я побувала в неї вдома, і там усе так, як у мене.
Гарно, але холодно.
Порожньо. Тільки один жалюгідний вазон, а в мене й того немає.
Вона померла на самоті.
Сейді, живіть тут і зараз. Ніяких важливих кроків та змін.
І не виходити заміж за інструктора з рафтингу?
Почніть з вазона.
Та я його з'їм.
У холодному пустому домі - холодний пустий холодильник.
Заїду куплю щось поїсти.
- Зідзвонимося завтра. - Так.
Ніяких пестицидів, більше поживних речовин, тому кращий смак.
Ваші двадцять.
Вибачте.
АЛЬМА ГАТЧЕНС ТРАВИ АМЕРИКИ: ДОВІДНИК
КАСА
П'ять, шість, сім. Гарного дня.
Купи вже собі акції тих трекерів.
Ти б і дупу загубив, якби вона з тебе не росла.
Ти ж волосся загубив, а воно з тебе росло.
Я сам нарвався.
Коуле. У тебе все добре?
Чув, тебе дівчина кинула. Непруха, чувак.
- Едно. - Я пліткую, коли мені нудно.
Це було спільне рішення.
Так кажуть усі, кого кинули.
Це правда.
Спробуй стати незалежнішим.
Дівчата не люблять липучих.
Я не липучий.
Ми просто віддалилися.
І я не хочу про це говорити.
А кайфонути хочеш?
У мене в машині є їстівна.
Ні, дякую.
Добре. Наглянь за товаром. А я піду кайфону.
Приємного кайфу.
- Іди сюди. - Тільки одну.
- Оцю. - І мені одну.
Лосось. Палтус. Усе свіженьке.
Вам допомогти?
Так, дякую. Я візьму цей.
Бегонія. Чудовий вибір.
- Так називається? - Ага.
Гарненька.
Так.
Не дозволяйте тваринкам їсти листя. Воно трохи отруйне.
Красива і трохи отруйна.
Не щастить мені з сусідками по квартирі.
Не знав, що ви жили з усіма моїми колишніми.
А як її поливати?
Через день, десь так. Бегонії потребують трохи любові.
У мене часто бувають відрядження.
Ясно.
Зрозумів. Менше любові.
А може, тещин язик?
Поливати всього раз на два тижні.
Іноді мене й довше немає. Місяць-два.
Ясно.
Даруйте, а нащо рослина, якщо вас ніколи немає вдома?
Не ніколи. Я просто...
Може, знайдете мені щось самостійніше?
Ясно. Пластикова рослина. Як вам такий варіант?
Це зовсім печаль.
Менша, ніж мордувати рослину.
Зараз роблять такі, що від справжніх не відрізниш.
Їх не вбити ніяким недбальством.
Недбальством?
Знаєте, а я візьму цю.
- Ага. - Дякую.
Вибачте, я не можу продати вам цей вазон.
Совість не дозволяє.
Совість? Ви що, святий покровитель вазонів?
Мені некомфортно продавати вазон людині,
такій байдужій
- до живої істоти. - Байдужій?
Ви з усіма покупцями так розмовляєте?
Тоді це шок, як ви щось продаєте.
Насправді це взагалі не мій товар.
Та не хочу бути співучасником...
Не хочете продавати чужий вазон?
- Точно. - Коуле.
- Що тут у вас? - Добрий день.
- Це ваші рослини? - Так.
Супер. Бо цей клоун-фермер не хоче продавати.
- Клоун-фермер. Як смішно. - За вазон 10 доларів.
Едно, во...
А знаєте... Хочете мати вазон? Ось. Кактус.
Йому треба мінімум людської любові,
тому ви його вб'єте.
Виженіть його.
- Вона просто... - Гарного дня.
Спочивай з миром, маленький.
- Ти уявляєш? - Ні.
Я думала, що ви точно обміняєтеся номерами.
- Що? - Так.
Думала, у вас дурна сварка, бо ви так фліртуєте.
- Стоп, а ми фліртували? - Ти знущаєшся?
Сам під кайфом? Сексуальна напруга зашкалювала.
Наглянь за товаром.
Стійте, виба...
- Вибачте. Пробачте. - Чорт.
Слухайте. Так, це я.
Вибачте. Просто...
Прийшли рятувати вазон?
Ні. Не для того. Кумедно.
Ні, я просто...
Подумав, може, ми з вами,
ну, кудись сходимо.
- Ви серйозно? - Так.
Тобто я...
розумію, ми там трохи...
посперечалися,
але я подумав, що під поверхнею там було...
щось.
Щось?
Так.
Я помилився, так?
Яка ганьба.
Вибачте. Пробачте. Я не так зрозумів.
Я б випила кави.
Кави? Хочете... Так. Що, зараз?
Так, зараз.
Сідай.
Так, ну... Та. Добре.
- До речі, я Коул. - Пасок.
Так, так. Вибач.
Я так проїдуся.
Добре.
Мені подобається цей канал. Нагадує Амстердам.
То арткуратори багато подорожують?
Так. По всьому світу.
Я це дуже люблю.
Біжиш на літак, без підготовки,
а потім виходиш і бачиш нове місто чи країну.
Ого.
Ой, тільки не кажи, що ти з тих кремезних
крутих хлопців, які бояться виїжджати за межі країни.
По-перше, дякую за кремезного й крутого.
Не зупиняйся. І я подорожую. Багато подорожую.
- Справді? - Так.
Думаю, що незаплановані поїздки
якраз і дають тобі найбільше.
Погоджуюся.
Лінкольна застрелили через дорогу, і помер він недалеко.
А ти великий прихильник Лінкольна.
Ну, загалом історії.
Це моя додаткова спеціальність, крім агрономії.
І справжня пристрасть.
Я пишу книжку.
- Серйозно? - Так.
Історію землеробства?
Ні, про злети й падіння різних імперій
і надважливу роль сільського господарства...
Так, про землеробство.
І як просувається?
Ну, поки що на паузі.
Кілька років тому тато травмувався, тож я приїхав допомагати на фермі.
Нема часу писати.
Як прикро.
Та нічого. Допишу.
Ти не дивилася «Екзорциста»? Це ж класика.
Найстрашніше кіно всіх часів, і його знімали отут.
Не знаю, мене фільми не лякають.
Так, бо ти не дивилась «Екзорциста».
Ні, бо не боятися - це свідомий вибір.
Добре. Маленьке парі. Наввипередки нагору.
Якщо я переможу, ти розкажеш, що тебе лякає.
- Класно. - Мені подобається твоя впевненість.
Стій, стривай. Зараз я... Почекай.
Та ну. Кидай це все сюди.
Понесеш усі мої речі? Домовилися. Секундочку.
Тиснеш на жалість?
Саме на це й тисну.
Ох, друже мій.
- Готова? - Так.
І руш!
Підозрюю, що ти тренуєшся.
Ти як, живий?
Ну так.
НАЦІОНАЛЬНА ГАЛЕРЕЯ МИСТЕЦТВ
Яка краса. Дуже люблю Моне.
То не боятися - це свідомий вибір?
Коли мені було шість,
ми з мамою були змушені втікати зі своєї країни...
на плоту.
Господи. Мабуть, це було...
Гірше, ніж ти можеш уявити.
Сонце, хвилі, акули, люди кричать і плачуть.
Я була нажахана. Як і всі.
Хотіли повертатися, але мама була дуже сильна.
Вона спонукала нас усіх пливти, п'ять днів,
доки не допливли.
Я й досі пам'ятаю, як люди дивилися на неї на пляжі.
Я просто, ну, хотіла бути, як вона,
сильна й хоробра.
Тому того дня вирішила, що більше ніколи не боятимуся.
І не боюся.
Я тобі вірю.
Але це так мило - що ти боїшся фільму про дівчинку.
- Боже. Сам напросився. - Це... Як ти кажеш, називається?
- «Екзорцист». - Мушу подивитися.
Один з найстрашніших фільмів. Місяць кошмари снитимуться.
- Ого. - Побачиш.
Це було неймовірно.
Дуже класно.
Не сприйми за нахабство,
але якщо захочеш коли-небудь чогось випити...
А зараз можна?
Добре.
Я знаю суперське місце.
Хей!
Дякую.
Ти неймовірна.
Чому в твоєму виконанні ця пісня класна?
Це рокаоке. Ніякої гідності.
Наступний у нас - Коул Тернер, він додасть жару
- піснею «20th Century Boy». - Що таке?
- Ні, ні, ні. Ні. - Я тебе записала.
- Ну, Коуле. - Сейді. Сейді.
Я навіть у душі співати боюся.
- Спробуй. - Я не артист.
- Коул! Коул! Коул! - Коул Тернер.
- Де Коул Тернер? - Будь ласка.
Не можу.
Він не піде. Кличте когось іншого.
Мені давай мікрофон.
Дякую.
Ти їздиш, бачиш світ, подорожуєш,
знайомишся з цікавими людьми. Дуже непогане життя.
Я вже не впевнена.
Одна моя знайома загинула. Колега.
Це навело на роздуми.
Знаєш, є все те, що ти хочеш мати в житті...
і так важко знайти людину, яка...
Якби ж люди могли бути як твій кактус.
Не потребували частого поливання?
Точно. Саме так.
- Просто жили своїм життям. - Ага.
Не потребували, щоб про них піклувався хтось інший.
Це розумно.
Доброго ранку.
- Що? - Нічого.
Тоді на добраніч.
Тобто доброго ранку.
Цікаве вийшло побачення.
Бо розтяглося на добу?
Точно. Так, це... факт. У мене таке вперше.
У мене теж.
Що ж, бувай.
Бувай.
Що ж, з нетерпінням чекатиму нашої наступної доби.
- Бувай. - Бувай.
Будь кактусом.
Ніяких важливих кроків. Ніяких важливих кроків.
Будь кактусом.
Ого.
Перший фермер?
Так.
Та міць, яку ти відчула, йде від землі.
Привіт, Коулсло.
Привіт, тату.
Дякую, що вчора згорнув замість мене ятку.
Без проблем. Една підсобила. Вона була під кайфом.
Ти диви, хто нарешті вдома.
Мамо, не радій так бурхливо.
Він мав секс з незнайомкою,
а не з німцями воював.
Ну, розповідай. І нічого не приховуй.
Що ж, її звати Сейді, і вона...
Вона неймовірна. Я розумію, це трохи шалено,
але я думаю, вона - саме та, єдина.
Ой, справді? Як швидко.
Жду не діждуся нашого знайомства.
Ти казав їй, що в школі займався боротьбою?
- Ні. - Що це?
Ти зробив селфі в ліжку, поки вона спала?
Чувак, це дико.
Так роблять маніяки перед тим, як уколошкати жертву
і зрізати їй повіки.
Я був щасливий. Хотів зберегти момент.
- Він знову за своє. - Своє що?
Та просто... Коуле, ти іноді трохи...
Душний, причепа, бідося,
- у відчаї, безумний. - Що?
У такому дусі. Дурні подаруночки, безкінечна переписка.
Тому в тебе нічого не вийшло з Фіоною.
Фіона була гадюка.
Ти безнадійний романтик, точнісінько як твоя мама.
Скажи їй, що займався боротьбою.
Слухайте, я не причепа і нікого не душу.
За сьогодні я надіслав Сейді одне повідомлення. Одненьке.
Три. І кілька веселих смайликів, але їх не рахуємо.
Смайлики рахуються.
Він облажається. Запам'ятайте мої слова.
Я не облаж...
Вона справді чудова.
От побачите.
НАЙКРАЩЕ В ЖИТТІ ПОБАЧЕННЯ!
Гей. Думай про роботу, Коулсло. До праці. Багато меду треба зібрати.
ЩЕ Й ТАКИЙ АНІМОВАНИЙ ЗНАЙШОВ ХА-ХА
Трохи послабити?
Ні, нормально. Чекай. Я тільки закріплю. Секунду.
Відповісти? Я можу. Телефон тут. Мені близько.
Алло.
Чудова новина.
Ставки рефінансування іпотеки низькі як ніколи.
Не озивалася?
Може, телефон зламався.
Поверни заводські настройки.
Та все нормально з телефоном.
Ні, ні, я мала на увазі твоє життя.
Наберися духу і виїдь з батьківського будинку.
Гостьового будинку.
Я впевнений, що є якесь логічне пояснення.
Точняк.
Він справив враження занадто сильного, тому вона його ґостить.
Ґостить?
Це коли людина перестає виходити на зв'язок.
Скажімо, молода жінка припускається жахливої,
кошмарної помилки на одну ніч.
А потім хлопець завалює її повідомленнями зі смайликами,
знову і знову.
Це не ґостинг з її боку, ясно?
- Ґостинг. - Не піднімеш?
Ні.
Друже, ти засапався. Може, пшикнеш інгалятором?
Давай. Поїхали.
Боже мій.
Вибач. Ти навмисне залишив у неї інгалятор?
Ти що. Хіба сама астма недостатньо жалюгідна?
Я не навмисне. Забув у неї в сумочці.
До нього прикріплено трекер, один з тих, якими я користуюся.
Гаразд. Барабанний дріб, будь ласка.
Жінка моєї мрії зараз у...
- Лондоні. - Англія?
- Лондон, Леді в імлі. - Ніхто його так не називає.
- Сіра леді. - Це про «Нью-Йорк Таймз».
- Точно? - Так.
Вона їздить у відрядження.
Ну от. Це все пояснює.
Її зненацька викликали на роботу, і вона помчала.
А міжнародного тарифного плану в неї немає.
Вона не бачила твоїх повідомлень.
Так, цілком може бути. Добре.
- Отож-бо. - То все нормально?
- Цілком. - Так.
Коуле, ти маєш туди полетіти.
- Що? - Так. Своєю появою зробити їй сюрприз.
Це буде так романтично. Зможемо розповідати онукам.
Мамо, ти що, серйозно? Коулу летіти в Лондон? Ні.
А чого ні? Чудова можливість
піти й узяти життя за роги.
Вона подумає, що ти псих.
Або подумає, що я з тих хлопців,
які готові будь-якої миті помчати на літак.
Але ти не з тих хлопців. Ти не подорожуєш.
- Ні разу не виїжджав з країни. - Неправда.
Ми зачали його в Онтаріо.
Коуле, ти зможеш.
А ферма? Тут стільки роботи.
- Я не можу вас покинути. - Не турбуйся про ферму.
- Так. - За роги. Вперед.
Їдь до неї.
Знаєте, що в мене є?
Пам'ятаєте весняні канікули, коли я мав їхати в Іспанію,
здав квиток і отримав ваучер?
Це те, про що я тобі торочу.
Ти пропустив канікули заради дурнуватого ваучера,
яким так і не скористався.
Ось ти з яких хлопців.
Не сьогодні.
- Він і досі... - Аж мурахи по шкірі.
Дякую, що попередив.
Я лечу в Лондон.
ЛОНДОН АНГЛІЯ
Я не стрьомний сталкер. Це просто дуже романтичний вчинок.
Друже, це неймовірно. Я захоплююся вашою впевненістю.
Пролетіти вісім тисяч кілометрів, щоб здивувати малознайому дівчину.
Це втілення романтики, друже.
Саме так. Ну от, ви розумієте.
Особливо якщо вона тебе ґостить.
Я був... Стоп, що? Ні, вона не ґостить мене.
Просто не має міжнародного тарифного плану.
Точно.
Кураторка міжнародних виставок не має міжнародного тарифного плану.
Це дуже незвично.
До речі, про романтику.
Що це у вас там на сидінні?
- Кактусик? - Так.
Так, це маленький жарт, зрозумілий тільки нам двом.
Кактусик. Вона лусне від сміху.
Майже приїхали. Тауерський міст.
З вас 137 фунтів.
- Це трохи забагато, ні? - Так, ціна шалена.
Ніколи не беріть таксі з аеропорту до центру Лондона.
Влетить вам у маленький статок. Так. На все добре.
МІСТО ЛОНДОН
ТАУЕРСЬКИЙ МІСТ ТАУЕР
Бережіть себе. Дуже дякую.
Гарного вечора. Вдалої ночі.
Послухай.
Не віриться, що я цитую тобі пісню «The Taxman».
Недолугість. Я справді перетворююся на свого тата.
Правду кажуть.
Коли зустрічаєш знаменитість, твій ай-к'ю падає на 50 балів.
- Де я? - Просто ти - жива легенда.
Зупинив наш вантаж у Туреччині,
замовне вбивство в Берліні,
а тепер це все з Еленою і кодом доступу.
Шеф про тебе говорить без угаву. Він одержимий тобою.
«Податківець убив Елену. У Податківця - код доступу.
О, як я хочу знайти й убити цього Податківця».
І ось ти тут.
Ні, я не податківець, я фермер.
Я приїхав у Лондон, зробити сюрприз дівчині, а ці хлопці мене викрали.
Типова відмазка.
Чесно кажучи, трохи розчаровує, але сама акторська гра?
Піднесена.
Ти наче щиро віриш у те, що кажеш.
Бо я кажу правду.
Ви не того взяли. Мене звати Коул Тернер.
Мій паспорт - отам, у сумці, передня кишеня.
Піднесено. Справжня честь катувати тебе сьогодні.
Так, стійте. Стривайте.
- Зазвичай я починаю з мордобою. - Секунду.
Розумієш, мені теж трохи боляче.
Я прихильник співпереживання.
Психотерапевт каже, що я емпат,
а це означає, що я дуже тонко реагую на почуття інших.
Але на жаль, шеф нетямиться через той код.
Ти знаєш про Шкалу сили вжалення за Шмідтом?
Стоп, що? Зачекайте.
Це система оцінки болю, завданого укусами комах.
Від простого «ой» після укусу західної медоносної бджоли
до «мочися і молися» від латиноамериканських мурах-куль,
яких ти бачиш у коробці на столі, готових до вживання.
«Мочися і молися» - це скорочено від «обмочи штани
і молися про милосердне визволення, яке дарує смерть».
Вибачте, сер,
принесете мені сумку, швиденько?
Чесне слово, сталося велике непорозуміння...
Зазвичай ми починаємо повільно і потроху нарощуємо темпи.
Але ти особливий,
тому почнемо з шершня-вбивці.
Чорт. Чорт.
Якщо ти, звісно, не бажаєш назвати код доступу.
Не знаю я ніякого коду! Кажу, ви не того взяли.
Я Коул Тернер.
Подивіться паспорт. Він у сумці.
Неперевершено. Це буде весело.
Мені, не тобі.
Гадство. Гадство. Стій, чекай...
Боже. Чорт! Чорт!
Ти.
Іти зможеш?
- Що? - Іти зможеш, Коуле?
Сейді.
Принишкни, рот на замок. За мною, поки не увімкнули сигналізацію.
- Стріляти вмієш? - Так. Так. Але...
Стріляй в усіх, хто не я. Іди в мене за спиною. Вперед.
Сейді. Капець.
Сейді, що коїться? Хто ці люди?
Бандити.
У їхню пастку на нашого агента потрапив ти.
Агента? Артагента?
- Сюди. - Лягай!
Не артагент. Зрозумів.
Вибач, так багато подій. А ще ці люди мене одурманили.
Хто ти така?
ЦРУ. Поки що. До розкриття цього фіаско.
Рухайся.
Боже, ти шпигунка!
А ти взагалі знаєш, куди йдеш?
Лягай!
Позаду!
Поранений?
Ні, це найнеймовірніше, що я пере...
Я заплутався. Вони розпитували про Податківця.
- Питали про Податківця? - Ні, вони думають, що Податківець - я.
Думають, що ти - Податківець?
Що Податківець втрапив би в ту недолугу пастку?
Зловили Податківця, і це ти?
- Податківець - це ти! - Господи.
Господи!
Унизу гляньте.
Стій!
Стріляй у нього!
- Стій! - Стріляй!
Ви цеє, руки вгору.
Ти казав, що вмієш стріляти!
У бляшанки, не в людей.
Вибач, вибач.
Сюди.
Он! Бігом!
- Швидше! - Де вони?
От тобі й арткураторка.
Я теж у тобі помилялася. Думала, ти милий, веселий, невибагливий.
Ще й подзвонити хотіла, коли вернуся.
Прикривай.
Коуле.
Ти справді збиралася мені подзвонити?
Так, поки ти не написав мені 11 разів за два дні.
- Сім. Смайлики не рахуються. - Рахуються.
Смайлики рахуються. Бігом.
ХАЙБЕРСЬКИЙ ПРОХІД ПАКИСТАН
- Не спи. - Де це ми?
Стрибай! Коуле, давай!
- Я ковтнув камінь. - Не зупиняйся!
Прикривай.
Стій!
Вийти з автобуса.
Заходь!
- Тобі нізащо не прорватися. - Туди не поїдемо.
Ти знаєш, що робиш? Це вже не вперше?
Можеш думати, що так.
Неймовірно. Через тебе мене викрали, катували, і все після одного побачення.
Ти сам прилетів у Лондон.
Охрініти!
- Ти неймовірний! - Що?
Посталкерував через океан, щоб мене відшукати.
Це не кактусна поведінка!
Не утворюй від «сталкера» дієслово.
І це був романтичний вчинок!
Я дивилася твоє досьє.
Ти не виїжджав за межі країни.
Ти дивилася моє досьє? І хто з нас сталкерує?
Сейді!
Обережно!
- Придуши його. - Вони зазвичай здаються.
Цей не здасться. Вирубай його.
Коуле! Тобі зручно?
Вибач, вибач.
Це те, про що я думаю?
Це мав бути жарт.
Смішніший, ніж тепер, коли він допоміг убити людину.
Гей.
Пора прогулятися.
Великі хани
колись їздили по цих землях.
Жорстокі вбивці.
Казали, якщо хочеш знайти хана,
переступай через трупи.
Податківець має обличчя. У базах даних розвідки немає відповідників.
З ним працюють неофіційно.
ОБ'ЄКТ: «ПОДАТКІВЕЦЬ» ТЕРНЕР, КОУЛ
Розумно.
ФБР - ЦРУ - МІ5 - ГФР НЕМАЄ РЕЗУЛЬТАТІВ
На моїх руках - кров.
Це кров бандитів. Нам довелося це зробити.
Ти так себе заспокоюєш?
Ти брехуха.
Брехуха тут не я.
Тобі я розказувала таке, чого не розповідала нікому.
Усе це - правда.
Не все!
Добре, одна брехня - про роботу.
Але ж і я проковтнув.
Особливо слізну історійку про загиблу колегу.
Це ницість.
Взагалі-то це правда. Її звали Елена.
І вона справді загинула?
Можливо, я її вбила.
Що?
То була агентка ворога.
Працювала на них.
А казала: «Колега».
Так і було. У певному сенсі.
Оце те, що я мав на увазі.
- Брехня на брехні, брехнею поганяє. - Ніяка брехня не поганяє.
Це половинка початкової брехні.
- Ти неймовірна. - Чуєш!
Так, я збрехала про роботу.
А ти збрехав про те, хто ти.
Ну вибач, що трохи додав словам меду,
щоб вразити найдивовижнішу жінку, яку бачив у житті.
- Я тебе прошу. - А вона, виявляється, знищує колег.
Ну капець! Коуле, вона вбивала невинних!
Знаєш що? Ти мене дістав.
Принишкни, закрий рота і повторюй усе за мною.
Що скоріше тебе спекаюся, то скоріше повернуся до місії.
Гаразд. Знаєш що?
Я хочу забратися подалі від тебе і звідси, якомога швидше.
Правильно.
Бо я вже мала справу з цими типами. Вони безжальні.
А тепер вони думають, що ти - це я. І шукають тебе, Податківця.
Я поговорю з Утамі. Виграю трохи часу.
А код доступу?
Схоже, Борислов затупив.
Як завжди.
Зате я нарешті знаю, який із себе Податківець,
тому я його знайду.
А це що?
Він нічого не знає.
Такий провал для нас неприпустимий.
Гра, в яку ми граємо, не схожа на інші.
Якщо ми досягнемо успіху,
у нас буде багатство, влада.
А якщо програємо, це певна смерть.
Та й то якщо пощастить.
Будь ласка, не треба.
- Прошу, допоможіть. - Більше жодних помилок.
Ні.
Розішліть фото всім мисливцям за головами на континенті.
Мільйон доларів. Потрібен живим.
Тільки він приведе нас до коду.
Той, хто вб'є Податківця, сам стане здобиччю для мисливців.
МІНҐОРА ПАКИСТАН
Зараз прийду.
Як на фермерському ринку.
Ходімо.
Куди ти мене ведеш?
Назад до твоєї ферми, якщо не напартачиш.
Далеко не відходь.
Вдай крутого.
Як справи?
Що? Бути привітним - не круто?
Так, так, соняшник Сейді.
- Марко. - Ти ба.
Хто твій друг?
- Я... - Цивільний, якого я витягла.
Друже, бачу, ти голодний як вовк.
Давай-но я тобі щось присуну.
Ходімо.
Сідайте. Прошу сідати.
Та шарпанина в печерах. Я мав би здогадатися, що то ти.
Це ті самі люди, які викрали «Ацтек».
- Що таке «Ацтек»? - Біохімічна зброя.
Паскудна. Така смертоносна, що може знищити все Східне узбережжя.
Це таємна інфа.
Вони її продадуть.
Дякую, що просвітили.
І використовують ті печери з високооплачуваною охороною.
Є лише одна людина, здатна таке провернути.
Левек. Дискредитований французький шпигун.
Майже всю війну грався в цій пісочниці...
а потім сам замутив бізнес. Торгівля зброєю, замовні вбивства.
Якщо це твоя мішень, будь обережна. Він небезпечний.
А це, друже, найкращий у місті чаат.
Смачного.
А це твоє, соняшнику. Дуже перчене. Таке, як ти любиш.
То ви, ну, парочка?
- Так. - Ні.
- Це тривало п'ять місяців. - Довго.
У нас було багато спільного. Робота, не робота.
Так, Махмуде?
Ясно. Тонко.
Та ні. Іноді легше зустрічатися
з людиною зі своєї сфери.
Завжди.
Хоча я б не назвав те, що ми робили, зустрічанням.
А можна зосередитися?
Це чарівно. Дуже круто.
- Гаразд. - Дуже круто.
Треба знайти «Ацтек».
І щоб твої хлопці безпечно перевезли Коула в Америку.
- Хто він насправді? - Ніхто.
Він - помилка.
Сама ти - помилка.
Назвалася арткураторкою.
- Секундочку. - Господи.
Назвалася... ким?
Це твій бойфренд?
Він дотепник.
Бідолашний кретин.
Думав, що зустрів лялечку? А не Мату Харі.
Але слухай, танець без штанів був того вартий.
- Боже. - Ні, не був.
Та годі тобі.
Неправда. Як на мене, було варто.
А я втратив руку.
Втратив.
- Стоп. Ти втра... - Її нема. Це протез.
- Торкнися. - Через Сейді?
- Так. Помацай. - Ні. Не хочу. Як?
Коли ми з Сейді були разом,
то влаштували собі романтичну поїздку в М'янму.
Е, ні. То було завдання.
Позицій було багато.
Не знаю, чи пам'ятаєш, але нехай. Усе пішло шкереберть.
Мене схопили, а Сейді втекла.
А спецслужби відтяли мені руку.
- Боже мій. - Та ну її, чувак.
У людини дві руки, правда? А життя одне.
Знаєш, чого мені найбільше бракує? Вгадай.
- Так. - Раніше я весь час це робив.
А тепер не можу.
Вибач. Ти покинула свого хлопця, і йому відрізали руку.
- Що з тобою не так? - Нічого.
Я вчинив би так само. Завдання понад людину.
Так, соняшнику?
Навколо мене - самі психи. Стривайте.
Ти повернулася рятувати мене чи забрати «Ацтек»?
Ти - другорядна мета.
- Капець. - Пріоритетна другорядна, не сумніваюся.
Поглянь на себе, брате. Цвітеш і пахнеш.
Кожне твоє слово погіршує ситуацію.
- Кожнісіньке. Бачу, ти стараєшся. Але... - Марко.
- Ну дає. - Слухай.
Ти відвезеш його додому чи ні?
Погоджуйся.
Не хочу, щоб моя кінцівка опинилася між Сейді та швидким порятунком.
Авжеж. Ті, хто вижив після Сейді, мають дбати один про одного.
Дякую.
Справді, дуже тобі дякую.
Нема за що, мала. Цьом?
Ні.
Прощавай, Коуле.
Я рада, що ти вижив.
Хочу внести ясність.
Більше ніколи не дзвони й не пиши мені.
- Домовилися? - З радістю.
Я вже забув твоє ім'я.
До речі, воно напевно несправжнє.
- Неймовірно. - І не кажи.
Спробувала з цивільним, але ж це брехня самій собі.
- Так. - Коротше, вище носа.
Не дивися на неї. Не плач. Тепер ти в безпеці. Ходімо.
У нас там є класна наливайка.
Зараз ми з тобою налижемося до поросячого вереску.
Заллєш очі.
Це моє місто. Тут без мого відома і муха не пролетить.
Муха, але не куля.
Ідіть. Обоє.
- Шкода Марка. - Мовчи, бо через тебе нас уб'ють.
Не бійся. Він потрібен живий.
Не знаю, хто ти така, але за тебе теж, напевно, заплатять.
- Ще й як заплатять. - Коуле, заткнися. Просто...
Це щоб тебе не вбили.
Краще казати: «Не заплатять»?
Як мило. Усамітніться.
Якщо це має значення, він не Податківець.
Ага, а я - не Онук Сема.
Га? Це як Син Сема, маніяк, але наступного покоління.
Я найкращий мисливець за головами.
Другий у рейтингу.
Ви нас вразили.
- Ходімо? - Так. Так.
Податківцю, ти мене розчарував. Занадто легко було.
Тепер подружка через тебе помре.
Дивно. Зазвичай усе навпаки.
Ти попхався за мною в Європу.
Повівся на твою брехню.
Боже, вам треба усамітнитися.
Було вже. Тепер ми в оце влипнули.
Сідайте в машину.
Дама за кермом. Податківцю, ти посередині.
Сунься, сунься.
Ну, розподатківцюй тепер.
Не роби з «Податківця» дієслово.
А можна дізнатися, хто ви?
Мене називають Леопард.
Господи.
Називали Леопард.
Але навіть леопарди гинуть від нападу левів,
гієн, ударів блискавок.
Викинь його.
І рушай.
А ви хто?
Бог. Мисливець за головами.
Ого. У вашій сфері, хлопці, такі класні прізвиська.
Це як рестлінг, тільки страшніше.
Один поворот цього персня - і ваші жалюгідні сраки прошиє 50 000 вольтів.
- Будете мріяти про смерть. - Запізно.
Яка краса. Дякую тобі за це.
- Що? - Я подумав, що це справжнє щастя,
мати в шиї електричну хокейну шайбу, а в ній
- 50 000 вольтів... - Я більше не можу.
- На мою жалюгідну... - Заткнися вже.
Ого.
Вам би усамітнитися.
Ану зупинися.
Паркуйся тут.
У мене краща тачка.
Не хочу похитнути твою впевненість, Боже,
але попередні двоє не вижили.
Моя впевненість непохитна.
Я роками тренувався, відточував почуття...
Попалися, невдахи.
Якщо ти хотів отримати винагороду, то де приймають товар?
Слухай, я тебе сховаю в безпечному місці.
Якщо я не повернуся по тебе, то прийде рятувальна група.
Ти таки збираєшся сама в рейд на літак, повний озброєних головорізів?
Я повинна знайти «Ацтек». Для мене це єдиний вихід.
Ого.
Хай там що, а прийми мої співчуття щодо Марка.
Боже. Серйозно?
Я намагаюся поговорити про людину, яка щойно загинула.
Людину, яку ти добре знала.
Ти на це здатна, чи лише на першому побаченні?
А далі - тільки хімічна зброя, коди доступу,
кулі та смерть.
Які коди доступу? Що ти маєш на увазі?
Той, з жуками в печері, все допитувався про якісь коди доступу.
Боже!
- Він думає, що код у мене? - Так.
І ти тільки зараз кажеш?
Ой, ну вибач.
Я тоді був трохи одурманений і викрадений.
Неймовірно.
Крім того, якщо ти забула, я фермер.
А не супершпигун.
Чому ти не спитала, про що мене кат катував?
Ти неймовірний!
Та чого? Чого?
Що там за коди такі?
Могла б і розказати, за що мене ледь не прикінчили.
«Ацтек» лежить у захищеному кейсі, який не відкривається без коду.
Елена розгадала ДНК-шифрування.
Як це - ДНК-шифрування?
Код доступу - генетична послідовність якогось живого організму.
- Несамовито довга й унікальна. - Ого.
Я знайшла Елену раніше, ніж вона передала її Левеку.
Тому думають, що код у тебе?
Нема його в мене, бо вона його знищила.
Якщо Левек думає, що код у мене,
значить, він теж його не має.
А тому не зможе передати зброю покупцям.
- А отже... - «Ацтек» і досі в нього.
А отже, зміна планів.
Ти довіряєш мені?
Це якийсь довбаний жарт?
Дякую за щирість.
Ти бісо... Неймовірно...
- Розумієш? - Пісню? Дуже смішно.
Ти залишила чималий кривавий слід, щоб привезти нашого друга.
- Молодець. - Дякую.
Гонорар компліментами не беру.
Ти отримаєш гроші, мисливице.
Ось ти який, Податківець.
Золотий хлопчик ЦРУ.
Твій псевдонім породив стільки ж розваг, як і ти сам.
Але я тебе знаю.
Знаю, бо я був такий, як ти.
Одноразовий.
Доки одного дня я не опинився,
спливаючи кров'ю, в канаві на околиці Кабула.
Кругом валялося сміття.
І зненацька мої думки прояснилися.
Я віддав їм усе
і всім пожертвував.
Змарноване життя.
Але хто ми такі?
Знаряддя.
Витратний матеріал.
Ми заслуговуємо на краще.
Назви код, і я тебе відпущу.
Та якщо не назвеш...
і ти, і я знаємо, що буде далі.
Я отримаю бажане...
а ти все одно помреш.
Ні за цапову душу.
Богом клянуся, не знаю коду.
Я не Податківець.
Заткнися.
Можна знову до справи?
Це мої гроші?
Твій платіж надійде переказом, скоро.
Чула, ти вкрав зброю, якою не можеш скористатися,
тому ти в боргах.
А тепер хочеш, щоб я працювала як? У кредит?
Е ні.
Готівка.
А доки не отримаю, він буде під моїм наглядом.
Або ми просто тебе вб'ємо.
І підставите шефа як того, хто пропонує великі гонорари,
та вбиває всіх постачальників?
Дайте вгадаю.
Це той кретин, який його загубив раніше.
Ви отримаєте готівку після перельоту.
Обізвала тебе кретином.
Так.
В очі.
Убий її, коли сядете.
Дістань той код.
При наступній зустрічі кейс має бути відкритий.
Ви не летите?
Якщо після відкриття кейса щось піде не так...
...усі, хто на борту, загинуть.
Я краще проїдуся.
Так, сер.
Ми шукаємо генетичну послідовність.
Розумієш, що таке «генетичний»?
Це кактус.
Пити хочеш?
- Не чуди. - Соціопатка.
Я не соціопатка.
Знаєш, хто це часто повторює? Соціопати.
Свого часу в мене були дурнуваті дівки, але ти геть схибнута.
Це важливіше, ніж ми з тобою.
І мій план спрацював.
Краще, ніж я уявляла.
Та невже?
А ти уявляла, що я виберуся живим?
Ми знайшли «Ацтек».
Одразу, як приземлимося, знищимо цих потвор.
Ми будемо в безпеці.
Світ буде в безпеці. Виграють усі.
І що це таке?
А це...
що таке?
Я очікував більшої обережності
від Податківця.
Я теж.
Хто ти насправді?
Найнята помічниця?
Чи твоя дівчина?
Повірте, на роль дівчини вона не підходить.
А знаєш, неважливо.
Однаково ти помреш.
Стоп. Стривайте. Чекайте.
І хто тепер кретин?
Код у мене.
Брешеш.
Він його не має.
А я маю.
Та що ти кажеш?
Тоді його можна вбити.
Гей! Стій. Так. Чекай.
Код доступу. Негайно!
Авжеж. Він у мене в кишені.
Спокійно.
Серйозно?
А ти відкрий.
Чорт!
Повірити не можу, що ти мене сфотографував уві сні!
Не тебе. Нас!
Так і знала, що ти псих!
Я не псих!
Хто це часто каже? Психи!
Дай подивлюся. Покажи.
Боже мій.
Бери кейс і йди.
- Там є парашут. - А як же ти?
Завдання понад людину.
Ні. Спершу я зупиню кровотечу. Ти втрачаєш багато крові.
- Іди. - Знайду...
- Коуле, іди! - Сейді, кажу тобі...
Вибирайся звідси.
Стій!
Геть з дороги, кретин.
Що ти робиш?
Гадки не маю.
ОСТРІВ СОКОТРА АРАВІЙСЬКЕ МОРЕ
ШІСТЬ ГОДИН ПО ТОМУ...
Сейді?
Боже.
Я сказала: «Йди».
Я й пішов.
Але забрав тебе з собою.
Довго я була у відключці?
Довгенько.
Ти творчо підійшов до справи з парашутом.
Треба було гамувати нерви.
Ти забрав його.
Так. Забрав.
Забрав.
- Ти забрав «Ацтек». - Так.
- Стій. Не напружуйся. - А в тебе є...
Ти втратила багато крові.
Кепсько було.
Вибач. Я не знаю, що сказати.
Дякую.
Нема за що.
Пардон. Вибачте. Пардон.
Алло.
Левек, усе пішло не за планом.
Дівчина звільнила Податківця.
Скільки разів можна губити одну людину?
Слухай уважно.
Якщо за 48 годин ми не доставимо робочу зброю,
покупці нас усіх порішать.
Знайди Податківця,
інакше в них не буде такої нагоди, бо я сам тебе порішу.
Шеф. Ми знайшли той парашут.
Добре.
АГЕНТ СЕЙДІ РОУДС
Знаєш, я думаю, якщо тобі вистачить сили,
може, спробуємо завтра піти звідси пішки.
Якщо тобі сили вистачить.
Скажи мені. Що це за гидота?
Барвінок і гавілана.
Знайшов на березі, розтер і приклав до рани,
щоб зупинити кровотечу і поширення інфекції.
- Як ти знав, що робити? - Читав колись.
В усі часи в усіх культурах люди знали про рослини, які вирощують
на їжу і для виготовлення одягу та ліків.
Не розумію, чому ти ніколи не виїжджав за межі країни.
- Починається. - Що? Я серйозно.
Я ж бачу, що ти цікавишся світом.
Я хотів подорожувати. Справді. Думав, поїду, коли отримаю диплом.
Пошукаю матеріал. А тоді з татом біда...
і я вернувся додому.
Він так і не одужав?
Одужав. Тепер він здоровий.
Але, розумієш, він старіє.
Треба підтримувати виробництво на рівні, щоб конкурувати.
Та й бізнес нестабільний.
Коротше...
Я їм потрібен.
Справді?
А ти? Мама, певно, пишається.
Дочка - агентка ЦРУ. Так?
Люблю думати, що так і було б.
Мама померла, коли я була маленька.
- Боже, вибач. Я не знав. - Нічого.
Чесне слово. Це було дуже давно.
А після її смерті я відкрила для себе армію.
Куди могла вкладати концентровані зусилля.
Далі було Управління. Там я зрозуміла, в чому моє призначення.
Труднощі нас загартовують. Правда?
А інші родичі є?
З моєю роботою краще бути самій.
Справді?
Хай там що, я думаю, батько чи мати дуже гордилися б...
тобою.
А знаєш...
Я повірити не можу, що ця дрібна фігня і досі не розвалилася.
Може, кактус у тебе й виживе.
Можливо.
Вибач за те селфі.
Вибач за той кляп.
То ми квити?
По руках.
Тікай!
Податківця брати живим. Дівчину вбийте. Я забираю «Ацтек».
Бігом!
Он вона.
Увага. Це морська піхота США.
Поставте зброю на запобіжники й киньте на землю.
Холера.
Де кейс?
Агентко Роудс, пора додому.
Ми в порядку. Дякую.
Ходімо.
ШТАБ-КВАРТИРА ЦРУ ЛЕНҐЛІ, ВІРДЖИНІЯ
- Не занадто туго? - Ні.
Добре. Але ще раз перевірю.
Усе добре.
Джексоне, поліграф?
Ти аж так рвешся мене випередити?
Я виконую свою роботу, Роудс.
Ні, бо якби виконував, то шукав би зараз «Ацтек».
Якби ти свою виконала, ми б його не загубили.
Вона не винна. Бо рятувала мене.
Авжеж.
Бойфренд раптово нагодився на завданні.
А ти не думала, що він - іноземний шпигун,
який хоче зірвати місію?
Так. Високий і звабливий, щоб поцілунками висмоктав з тебе секрети.
Петті, стеж за приладом, будь ласка.
Точно. Вибач.
Ти ретельно його перевірив. Він цивільний, і до того ж чистий.
Теж мені, цивільний.
Його життя для тебе важливіше за життя тисяч людей, якщо «Ацтек» застосують.
Я дозволила почуттям затьмарити розум.
Секундочку.
Хочеш сказати, що, на твою думку, врятувати мені життя було помилкою?
Так.
Прекрасно.
Просто прекрасно.
Коуле, вибач, але вони праві. Одне життя порівняно з тисячами.
Я розумію. Завдання понад людину, це все виправдовує.
Рука Марка, я - приманка на злітній смузі.
- Я розумію. - Він був приманкою?
- Так. - Ні.
Ну...
Марко мав рацію. Ти маєш зустрічатися з таким, як він.
Без емоційної прив'язаності,
- страху втратити кінцівку. - Що?
А знаєш, Марко мав-таки рацію. Але не щодо цього.
Життя в нас лише одне, а ти боїшся його проживати.
Сказав однорукий мрець.
Що там?
Ти переїхав до батьків, щоб допомогти.
Але думаю, ти їм більше не потрібен.
Це відмазка, щоб уникати життя.
Чиє б нявчало.
Робота, обов'язок, самопожертва - твоя відмазка не підпускати людей.
Ти боїшся зближуватися з людьми.
Бо тоді можеш їх втратити.
- Як втратила матір. - Гей!
Не смій про неї говорити!
І я нічого не боюся.
Вам треба усамітнитися.
- Господи. - Петті,
він не підключений до апарата.
Вибач. Але між вами така сексуальна напруга, у кімнаті просто...
Тебе кличе шеф.
Непогано ви почали з вазона.
Знаю, вона вас втягнула...
але...
ви по вуха в лайні.
Вам загрожує суд.
За що? Бо з'їздив до дівчини в Лондон?
Чому ви її захищаєте?
Розумію, на перший погляд усе кепсько. Але я виправлю ситуацію.
Ми ще можемо взяти Левека.
Сейді, ви завжди були моєю улюбленицею.
Але ви пустилися берега, і я вже нічого не вдію.
Про що ви?
Вона не загубила «Ацтек», правда?
Ні, ні. У неї свій інтерес.
- Ні. Ні. - Хоче отримати гроші.
Сейді на таке не здатна.
Ви допустили, щоб «Ацтек» потрапив до ворога.
Вас відсторонено до кінця розслідування,
але ви знаєте, як це.
Пощастить, якщо після всього не втратите роботу.
Погляньте на її «подвиги».
І це лише за останні пів року.
Коуле, вона брехуха і вбивця.
І цю людину ви захищаєте?
Познайомите з мамою?
Боже мій.
Що ви мені показуєте? Вазон?
Це не вазон. Це амарант. Сільськогосподарська культура.
В обох Америках його вирощували тисячі років, здебільшого на їжу,
але також його часто використовували в ритуалах ацтеки.
Господи. Вазон був не її. Вона його взяла в Горвата, науковця.
Він фанатів від того, що ацтеки приносили в жертву людей.
Генетична послідовність цього амаранта - ось код.
А щоб мені.
Негайно привезіть цю рослину з Елениного помешкання.
Можемо заманити Левека в пастку. Відправимо йому повідомлення.
«Податківець готовий продати код».
Він не поведеться.
Або клюне на приманку.
Код розділено на чотири сегменти.
Відправте Левеку перший.
Віддати йому частину ключа? Це дурість.
Саме так. Управління цього нізащо не схвалило б.
Тож якщо Податківець на це пішов, він бунтує і пропозиція реальна.
Левек у відчаї. Він клюне.
А значить, нам потрібен буде Податківець.
Я? Е ні, нізащо.
Лише для прикриття. Він до вас не наблизиться.
Тоді нащо я вам? Візьміть манекена. Чи замаскуйте Джексона.
Чудова ідея.
Містере Тернер, знаю, вам не хочеться, але знаю й те, що ви погодитеся.
Поки Левек вважає вас Податківцем, ви в небезпеці.
Тоді тримайте мене під охороною. Сховайте, доки не знайдете його.
А ваша сім'я?
- А що моя сім'я? - Такі, як Левек, не зупиняються.
Єдиний спосіб гарантувати безпеку ваших рідних -
вивести його з гри.
Ні, ні.
Послухай. Коуле, це занадто небезпечно.
Тебе використовують.
Цікаво, бо він те саме сказав про тебе.
Нагадай: хто з вас ніяк не перестане ризикувати моїм життям?
Я розумію, ти злий, але це помилка.
Захищати тих, кого любиш, - ніколи не помилка.
Може, одного дня ти розмерзнешся і зрозумієш.
Роудс.
Дайте мені довести місію до кінця.
Я більше за всіх знаю про операцію Левека.
Їдьте додому, Сейді. І залишайтеся там.
ВИДІЛЕННЯ КОДУ ДНК
КОД, ЧАСТИНА 1 РЕШТУ - ЗА 5 МЛН
Що скажете?
Що скажу? По-моєму, це пастка.
Випробуй.
Справжній.
Може, й не пастка.
Або дуже хороша пастка. У будь-якому разі хіба в нас є вибір?
Шеф.
Пане Утамі. Радий знову вас бачити.
Цікаво. Коли ви прийняли мій перший платіж,
то забули повідомити, що коду доступу немає.
Ми скоро його отримаємо. «Ацтек» буде ваш, як і обіцяно.
Це ж моє?
У вас зустріч з Податківцем?
Підемо разом.
Якщо код у нього, ми закриємо угоду. Якщо ні, я вас уб'ю.
Містере Утамі, одна умова.
У будь-якому разі Податківець помре.
Нехай буде так.
«КЕПІТАЛ-ГАЙТС» ВАШИНГТОН
Тернер, ідіть і добре грайте.
Зайдете й вийдете за 20 хвилин.
Не торсайте комірця. У нас тут наче люта буря з грозою.
Вибачте, терпіти не можу костюми.
- Скільки у вас людей? - Разом зі мною? Троє.
Троє? Як це? Загалом троє людей?
Усього троє людей? Ви що, це ж мало.
ЦРУ не проводить операцій у США. Тому ми без багажу.
Без багажу? Ви що, мандруєте з рюкзаком по Європі?
Ви ж ЦРУ. Як це так узагалі? Без багажу?
Спокійно. Хай люди Левека побачать вас там, і все.
Візьмемо його, щойно з'явиться.
Вам потрібно зіграти роль.
Ви більше не фермер. Пам'ятаєте? Ви - Податківець. Уперед.
Ласкаво просимо.
Столик для Податківця.
Прошу за мною.
Будьмо!
Усе буде добре. Ми все тримаємо на контролі,
і бандити до вас не доберуться.
Троє людей.
Приїхали.
Бачимо об'єкт. Зброя у нього.
Готуймося.
Джексоне. Що це було?
- Коуле. - Що?
Тікай звідти.
Узяти й піти? Добре. Гаразд.
Тобто Левека ми втратили?
Що буде з моїми, якщо Левек вислизне?
Я залишаюся.
Вона прийде.
Я знаю.
Так-так-так. Який романтичний куточок для першого офіційного побачення.
Я приніс особливий сюрприз. Відкриємо разом.
А ще у мене супровід. Сподіваюся, ви не проти.
Я перепрошую. Ваших людей більше немає.
Але так інтимніше, правда?
З вами все гаразд, Податківцю?
Дуже не хочеться, щоб нам щось зіпсувало вечір.
- Дякую. - За що?
За допомогу з моїм супроводом.
Позбавили мене клопоту, не мушу сам їх убивати.
Для мене то була насолода.
Але чомусь я вам не вірю.
А мені байдуже, чи ви вірите.
Я маю намір вийти звідси дуже багатою людиною. І зникнути.
Славетний Податківець, зрадник своєї країни.
Ні. Навіщо вам це?
Ваші слова про змарноване життя змусили мене задуматися.
Не зволікаймо з новим початком.
Код доступу.
Спочатку гроші.
І... моя ціна зросла вдвічі.
Переговори скінчено.
Ну, переговори ніколи не закінчуються.
Знаєте, це...
нагадало той випадок, коли я...
я продавав ракети одному торговцеві зброєю,
а він торгувався і торгувався, без кінця-краю.
Але зрештою купив ті ракети, і...
А через годину вертається і каже:
«Я переплатив, хочу нижчу ціну». Таке.
А я кажу: «Так ніхто не робить. Торг закінчився».
А він мені: «Поверніть гроші. Я передумав брати ракети».
Я йому: «Слухайте, я не можу забрати ракети.
- Вони у вас годину пробули». - Досить!
Код доступу, негайно!
Або вам обом кінець.
Йому уривається терпець.
Код доступу у вас?
У вас цей код чи ні?
Бо якщо ні, нам обом буде дуже боляче.
Друже?
Вибачте за спізнення.
Радий, що ти прийшла.
Що тут скажеш? Я тебе не одразу оцінила.
Це що таке?
Моя нагода роздивитися всіх гравців.
Пане Утамі, оскільки у вас гроші, я звернуся до вас.
Ціна коду доступу - рівно половина гонорару Левека.
Перекажіть на цей рахунок, коли кейс відкриється.
Податківець - це ти.
Прийшла збирати.
У такому разі, хто ти такий?
Мій бойфренд.
Дуже точно.
Якщо код у вас, я приймаю ваші умови.
- Пане Утамі... - Відкривайте.
Невже ти маєш код?
У мене все ще є друзі в Управлінні.
Стій. Не можна відкривати.
Коли ті, кого любиш, у небезпеці, ти робиш усе можливе.
Вуаля.
«Ацтек», як ми й обіцяли.
Дуже вам дякую.
Приємно мати з вами справу.
Так, дуже дякую.
Проте мою справу ще не закінчено. А вам кінець.
Чому ви вирішили, що я відпущу вас живими?
Десять мільйонів доларів винагороди, які я за тебе даю, можуть допомогти.
Не знаю, скільки тут мисливців за головами,
але вони точно про тебе знають.
ЛЕВЕК 10 МЛН ДОЛАРІВ
Знаєш, що цікаво?
Як і ти, я не мала на руках стільки грошей. Дотепер.
Але мисливцям це знати не обов'язково.
Їм треба було знати, де ти.
Так, Левек. Ти коштуєш купу бабла.
- Я це заберу. - Зброя!
Нікому не рухатися!
Друже, ти труп.
Накажи своїм людям не робити дурниць.
І який план, га? Що ви тепер зробите?
Ти нічого не зробиш. Підеш зі мною.
Як я можу не робити нічого і йти з тобою?
Кретин. Як ти звідси виберешся?
Я заплачу 20 мільйонів, якщо ти її вб'єш. Застрелиш на місці.
Готовий?
До чого? Ні, не готовий. Однозначно. Що...
Ти женеш їх уперед. А я йду в обхід. Забери контейнер. Ну! Пішов!
По сходах.
Ти куди?
Сейді?
Стій, я союзник.
- Джонас? - Я так за тобою скучив.
Слухай, у нас би не склалося.
Авжеж, ні. Я втратив забагато органів.
Без них - ніяк. Та якщо шукати позитив,
зір і досі стопроцентний.
Джонасе, я трохи зайнята.
Я бачу. Слухай, втратити око - це хріново.
Але коли відірвало цю штуку,
то була найкраща подія мого життя.
Справді, все життя змінилося. Я тепер добрий, надійний, активний слухач.
І друге вухо.
Нащо мені те вухо? Не зупиняйся. Роби своє.
Стоп, стоп, стоп.
Гаразд. Це був кльовий, але обманний маневр.
Ти не Податківець. Хто ти такий?
Вона ж сказала.
Я - бойфренд.
УВАГА: НЕСПРАВНІСТЬ
Ні!
Ти маєш мене вивести.
Ні, ти залишишся тут.
Віддай зброю.
Зараза.
Податківцю. Віддай мою зброю.
Посоромилася б.
Розбазарюєш такий талант.
- Ми з тобою могли б так багато мати... - Мені від тебе нічого не треба.
А чого тобі треба? Бойфренда? Яка проза.
Він тебе не знає. Не бачить, яка ти насправді.
Коуле?
Коул!
Перекинь мене туди!
Ти приголомшлива в цій сукні.
А ти частіше носи костюми.
- Він міг померти в холодильнику. - Але це не я. То він.
- Скільки часу в холодильнику? - Це ти?
- Нащо мені пхати кота в холодильник? - Про що ти?
- Не ти запхав. - По-моєму, все ясно.
- Ти не помітив, коли зачиняв. - Тільки не про кота.
- Отакий він. - Знову про кота.
Отже, по Європі залізницею. Це так романтично.
Пишеш книжку - збирай матеріал.
А що там робитиме Сейді,
поки ти вивчаєш сувої про землеробство?
Не турбуйся за мене. Маю цілий список клієнтів, яких треба відловити.
Ти неодмінно їх усіх дістанеш.
Обов'язково.
Дістане.
Арткураторство - це цікавіше, ніж я уявляв.
- Так. - Я хочу таке життя, як у тебе.
Крім тих моментів, коли ти спиш з моїм братом.
Що?
Вгамуйся.
- То що... - Ми за столом.
Подбаєте про малюка, поки нас не буде?
Так, люблю сукуленти.
- Хіба важко не угробити кактус? - Іноді важче, ніж ти думаєш.
- Але воно того варте. - Ще й як.
Це ж ми зараз про кактус говоримо?
Його поливають раз на місяць.
- Чи ми про... Гаразд. Це підтекст. - Гаразд.
- Саме так. - Тут є...
- Приховане значення. - Так. Це... І це...
- Різні рівні. - Чудово.
- У нас з мамою є... - Ніяких історій «у нас із мамою».
- Це не про кактус. - Ні, не про нього.
Але стосується боротьби.
Він розказував, що в старшій школі займався боротьбою?
Ти вино своє пий. Пий-пий.
Добре.
МИНУЛО ТРИ МІСЯЦІ...
- Привіт, котику, вибач за спізнення. - Тачка - шик.
Може, ЦРУ не всі гроші Утамі в тебе вилучило?
Розмріявся. Я її позичила.
Як зустріч з професором Кірклендом?
- Дуже добре. - Так?
Дав мені чудесні матеріали.
Це Рауль.
Торговець зброєю,
але роботу залишаємо в машині.
У нас побачення.
Час для нас.
НЕБЕЗПЕЧНЕ ПОБАЧЕННЯ
Переклад субтитрів: Олена Любенко