Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
VAŠINGTONO PRIEMIESTIS
DR. KLAUDIJA JEITS - „IPHONE“ ATMESTI - ŽINUTĖ - ATSILIEPTI
Taip ir nepasirodei. Buvome susitarusios susitikti.
Pakvietė kalnai.
Seide, normalu, kad tave paveikė tai, kas nutiko.
Kas bemirtų, mirtis pažadina norą veikti skubiai.
Tai, kas nutiko, čia niekuo dėta.
Aš jos gerai nepažinojau, bet...
Ji buvo tokia pat, kaip aš.
Tokio pat amžiaus, dirbo tą patį darbą.
Tąkart, kai pas ją lankiausi, jos namai buvo tokie pat, kaip mano.
Gražūs, bet šalti.
Tušti, ten buvo tik vienas liūdnas augalas, o aš net jo neturiu.
Ji mirė viena.
Seide, galvok apie dabartį. Jokių didelių naujovių ar pokyčių.
Tai netekėti už plaukimo plaustais instruktoriaus, su kuriuo susipažinau?
Gal pradėk nuo augalo.
Tikriausiai jį suvalgyčiau.
Mano šaltame, tuščiame name stovi šaltas, tuščias šaldytuvas.
Sustosiu nusipirkti maisto.
- Susisiekim rytoj. - Gerai.
Be pesticidų, maistingesnis. Suprantat, tiesiog skaniau.
Grąža iš 20.
Atleiskit, bičiuliai.
INDĖNIŠKŲ ŽOLELIŲ VADOVAS ALMA R. HAČENS
KASA
Penki, šeši, septyni. Geros dienos.
Žinai, tau verta įsigyti sekimo įtaisų gamintojų akcijų.
Pamestum nuosavą sėdynę, jei nebūtų pritvirtinta.
Tu pametei plaukus, nors ir buvo pritvirtinti.
Pats prisiprašiau.
Sveikas, Koulai. Tau viskas gerai?
Taip, girdėjau, tave paliko. Nepasisekė, žmogau.
- Edna. - Kai neturiu ką veikt, liežuvauju.
Žinok, sprendimas buvo abipusis.
Visi taip sako po to, kai juos meta.
Tas tiesa.
Gal pasistenk nereikalauti tiek dėmesio, supranti?
Merginoms tai visai nepatinka.
Nereikalauju.
Mes tik nutolome.
Ir aš tikrai nenoriu apie tai kalbėti.
Nori užsimesti?
Pikape turiu keksiuką su kanapėmis.
Ne, ačiū.
Gerai. Prižiūrėk mano prekystalį. Aš užsimesiu.
Pasilinksmink.
- Ateik. Čionai. - Tik tą.
- Tik šitą. - Ir aš tą paimsiu.
Lašiša. Otas. Viskas šviežia.
Gal galiu padėti?
Taip, ačiū. Paimsiu šitą.
Begonija. Geras pasirinkimas.
- Taip vadinasi? - Taip.
Graži.
Taip.
Žiūrėkit, kad gyvūnėliai negraužtų lapų. Jie gali būti šiek tiek nuodingi.
Graži ir šiek tiek nuodinga.
Kodėl man taip sekasi su kambariokėmis?
Nežinojau, kad gyvenot kartu su visomis mano buvusiomis.
Ar dažnai reikia laistyti?
Kas antrą dieną ar panašiai. Begonijoms reikia trupučio meilės.
Šiaip jau dažnai išvykstu darbo reikalais.
Aišku.
Gerai, supratau. Mažiau meilės.
O kaip jums sansevjera?
Jas reikia laistyti tik kartą į dvi savaites.
Kartais išvykstu ilgesniam laikui, mėnesiui ar dviem.
Aišku.
Atsiprašau, bet kam jums augalas, jei nebūnate namie?
Ne visada nebūnu. Aš tik...
Gal suraskite man augalą, kuriam reiktų mažiau dėmesio?
Aišku. Tai gal įsigykit plastikinį?
Liūdna.
Ne taip liūdna, kaip numarinti augalą.
Kai kurie nauji plastikiniai augalai atrodo visai kaip tikri.
Net jei visai jų neprižiūrėsit, jie nenuvys.
Neprižiūrėsiu?
Žinot, ką, aš paimsiu šitą.
- Taip. - Ačiū.
Atsiprašau, aš negaliu parduoti jums šito augalo.
Negaliu jo ramia sąžine parduoti.
Ramia sąžine? Jūs ką, šventasis augalų globėjas?
Man širdis neleidžia parduoti augalą žmogui,
kuriam visai nė motais
- gyva būtybė. - Nė motais?
Taip kalbate su visais savo klientais?
Jei taip, stebiuosi, kad išvis ką nors parduodate.
Ne, tiesą sakant, tai net ne mano prekystalis.
Aš tik nenoriu tapti bendrininku...
Atsisakote parduoti man augalą, kuris jums net nepriklauso?
- Tikra tiesa. - Koulai.
- Kas čia vyksta? - Sveiki.
- Čia jūsų augalai? - Taip.
Nuostabu. Nes šitas Ūkio klounas man jų neparduoda.
- Ūkio klounas. Juokinga. - 10 dol., širdele.
Edna, ji...
Gerai, žinot, ką? Norit augalo? Prašau. Kaktusas.
Jam tereikia vos lašo žmogiškos meilės,
todėl jums tikrai tiks.
Turėtumėt jį atleisti.
- Ji tik... - Geros dienos.
Amžiną atilsį, gėlyte.
- Gali patikėti? - Ne.
Buvau tikra, kad apsimainysite telefonų numeriais.
- Ką? - Taip.
Maniau, kad tas kvailas kivirčas tebuvo flirtas.
- Pala, mes flirtavome? - Tu ką, tyčiojies?
Tu apsinešęs? Seksualinė įtampa pramušė stogą.
Edna, prižiūrėk mano prekystalį.
Atsipra...
- Atsiprašau. - Šūdas.
Labas. Taip, čia aš.
Atsiprašau. Tik...
Atėjai vaduoti augalo?
Ne. Ne dėl to. Šmaikštu.
Ne, aš tik...
Tik norėjau paklausti, ar norėtum
kada nors susitikti.
- Tu rimtai? - Taip.
Taip, turiu galvoje, aš...
Žinau, kad lyg ir
susiginčijome ten,
bet pamaniau, kad po tuo glūdėjo...
kažkas.
Kažkas?
Taip.
Klydau, tiesa?
Tikrai gėda.
Atleisk. Ne taip supratau.
Išgerčiau kavos.
Kavos? Nori... Taip. Dabar?
Taip, dabar.
Sėsk.
Taip.
- Beje, aš Koulas. - Prisisek.
Taip. Atsiprašau.
Tiesiog pasilaikysiu.
Gerai.
Man patinka kanalas. Primena Amsterdamą.
Taigi, meno kuratoriai daug keliauja?
Taip. Po visą pasaulį.
Man labai patinka.
Šoki į lėktuvą, be išankstinio perspėjimo,
o tada išlipi naujoje vietoje.
O varge, tik nesakyk, kad esi vienas iš tų dičkių
ir kietuolių, kurie bijo išvykti iš šalies.
Gerai, visų pirma, ačiū, kad pavadinai mane dičkiu ir kietuoliu.
Tęskime ta pačia gaida. Be to, aš keliauju. Daug keliauju.
- Tikrai? - Taip.
Taip, manau, kad kelionės, kurias mažiausiai planuoji,
suteikia daugiausia džiaugsmo.
Sutinku.
Linkolną pašovė kitapus gatvės, jis mirė šalia.
Regis, esi didelis Linkolno gerbėjas.
Tiesiog istorijos.
Studijavau žemės ūkį, bet šalutinė specializacija - istorija.
Mano tikroji aistra.
Žinai, rašau knygą.
- Tikrai? - Taip.
Ūkininkystės istoriją?
Ne, apie įvairių imperijų iškilimą ir žlugimą
bei apie kritinį žemės ūkio vaidmenį...
Taip, apie ūkininkystę.
Ir kaip sekasi?
Kol kas padariau pertrauką.
Prieš kelerius metus susižeidė tėtis, todėl grįžau padėti jam ūkyje.
Tad rašymui nelieka laiko.
Gaila.
Nieko tokio. Aš knygą užbaigsiu.
Nematei „Egzorcisto“? Tai klasika.
Vienas iš baisiausių visų laikų filmų, jį filmavo čia.
Nežinau. Filmai manęs negąsdina.
Taip, nes nematei „Egzorcisto“.
Ne, nes gali rinktis ir neišsigąsti.
Gerai. Kirskim lažybų. Lenktynės, kas pirmas užbėgs į viršų.
Jei aš, turėsi pasakyti, kas tave gąsdina.
- Aš mielai. - Gerai. Man patinka tavo pasitikėjimas.
Palauk, pala. Leisk man... Palauk.
Liaukis. Dėk viską čia.
Neši visus mano daiktus? Gerai. Pala.
Nori sužadinti gailestį?
Būtent to ir noriu.
Mielas drauge.
- Pasiruošusi? - Taip.
Bėgam!
Žinai, spėju, kad sportuoji.
Gerai jautiesi?
Taip.
NACIONALINĖ MENO GALERIJA
O Dieve. Dievinu Monė.
Tai gali pasirinkti ir neišsigąsti?
Kai buvau šešerių,
mudvi su mama pabėgom iš mūsų šalies...
plaustu.
O Dieve. Turbūt buvo...
Blogiau nei gali įsivaizduoti.
Saulė, bangos, rykliai, klykiantys ir raudantys žmonės.
Buvau persigandusi. Kaip ir visi.
Žmonės norėjo grįžti, bet mano mama buvo tokia stipri.
Ji neleido mums pasiduoti penkias dienas,
kol atplaukėme.
Vis dar prisimenu, kaip jie žiūrėjo į ją paplūdimyje.
Tiesiog norėjau būti panaši į ją,
stipri ir drąsi.
Todėl tądien nusprendžiau, kad daugiau niekada nebebijosiu.
Ir nebijau.
Tikiu tavimi.
Bet labai miela, kad išsigandai filmo apie mažą mergaitę.
- O Dieve. Pats prisiprašiau. - Tai... Koks jo pavadinimas?
- „Egzorcistas“. - Dabar turiu jį pažiūrėti.
Vienas baisiausių visų laikų filmų. Mėnesį sapnuosi košmarus.
Tiesiog pažiūrėk.
Buvo nuostabu.
Buvo puiku.
Nenoriu pasirodyti stačioku,
bet jei kada nors panorėtum išgerti...
Gal dabar?
Gerai.
Žinau puikią vietą.
Ačiū.
Tu nuostabi.
Kaip tau pavyko taip kietai sudainuoti?
Čia roko karaokė. Orumui čia ne vieta.
O dabar Koulas Terneris įkaitins atmosferą
- su „20th Century Boy“. - Kas nutiko?
- Ne. - Gal ir įrašiau tavo vardą.
- Nagi, Koulai. - Seide.
Seide, jaudinuosi net dainuodamas duše.
- Tiesiog pabandyk. - Aš ne atlikėjas.
- Koulai! - Koulas Terneris.
- Kur Koulas Terneris? - Prašau.
Negaliu.
Jis nedainuos. Pakvieskit ką nors kitą.
Duokit mikrofoną man.
Ačiū.
Taigi, tu keliauji, susipažįsti su pasauliu,
susitinki su įdomiais žmonėmis. Neblogas gyvenimas.
Pastaruoju metu nesu tuo tikra.
Mano pažįstama neseniai mirė. Kolegė.
Tai mane privertė susimąstyti.
Žinai, gyvenime nori tam tikrų dalykų...
ir labai sunku surasti žmogų, kuris...
Jei tik žmonės galėtų būti panašesni į tavo kaktusą.
Kad nereikėtų jų nuolat laistyti?
Taip. Būtent.
- Tiesiog gyventų savo gyvenimus. - Taip.
Jei jiems nereikėtų, kad kas nors kitas jais rūpintųsi.
Gerai sakai.
Labas rytas.
- Kas? - Nieko.
Labos nakties.
Tai yra, labas rytas.
Tai bent pasimatymas.
Kalbi apie visą dieną?
Taip, tai... Garbės žodis. Pirmas kartas.
Taip, ir man.
Sudie.
Viso.
Lauksiu kitos mūsų dienos.
- Viso. - Viso.
Būk kaktusu.
Jokių didelių naujovių.
Būk kaktusu.
Pirmas ūkininkas?
Taip.
Žinai, ta jėga, kurią jautei - viskas iš žemės.
Labas, Kopūstėli.
Labas, tėti.
Ačiū, kad vakar sutvarkei prekystalį.
Ne bėda. Edna padėjo. Ji buvo apsinešusi.
Žiūrėkit, kas pagaliau grįžo.
Dieve, ramiau, mama.
Jis tik grįžo pasimylėjęs su nepažįstamąja,
ne iš karo su vokiečiais.
Gerai, nagi. Klok.
Ji vardu Seidė ir ji...
Ji nuostabi. Turiu galvoje, suprantu, kad skamba beprotiškai,
bet manau, kad ji gali būti ta vienintelė.
Tikrai? Greit apsisukai.
Nekantrauju su ja susipažinti.
Sakei jai, kad mokykloje buvai imtynininkas?
- Ne. - Kas čia?
Nusifotografavai su ja lovoje, kol ji miegojo?
Biče, tai keista.
Taip elgiasi serijiniai žudikai prieš nugalabydami aukas
ir nuplėšdami joms vokus.
Buvau laimingas. Norėjau išsaugoti akimirką.
- Jis ir vėl tą daro. - Ką darau?
Tiesiog... Koulai, kartais tu truputį...
Dusini, reikalauji dėmesio, elgiesi apgailėtinai,
- beviltiškai ir kliedi. - Ką?
Taip, visa tai. Kvailos dovanos, nuolatinės žinutės.
Turiu galvoje, todėl tau nieko ir neišdegė su Fiona.
Fiona buvo kalė.
Tu - beviltiškas romantikas, visai kaip mama.
Pasakyk jai, kad mokykloje buvai imtynininkas.
Klausykit, nereikalauju dėmesio ir jos nedusinu.
Ir žinok, kad Seidei šiandien nusiunčiau vieną žinutę. Vieną.
Tris. Ir kelis emodžius, bet jie nesiskaito.
Emodžiai skaitosi.
Jis viską sugadins. Paminėsit mano žodį.
Nesugadinsiu...
Ji iš tikrųjų nuostabi.
Pamatysit.
GERIAUSIAS PASIMATYMAS GYVENIME!
Susikaupk, Kopūstėli. Nagi. Reikia surinkti daug medaus.
RADAU IR ANIMUOTĄ VERSIJĄ CHA CHA
Nori atsipūsti?
Viskas gerai. Palauk. Tik prikabinsiu. Sekundėlę.
Man atsiliepti? Galiu atsiliepti. Telefonas čia pat. Man visai nesunku.
Klausau?
Gera naujiena.
Būsto kreditų refinansavimo palūkanų norma žema kaip niekada.
Yra žinių?
Gal tavo telefonas sugedo.
Taip, gal reikėtų jį išvalyti.
Mano telefonas puikiai veikia.
Ne, kalbu apie tavo gyvenimą.
Žinai, užsiaugink kiaušus, išsikraustyk iš tėvų namų.
Iš svečių namelio.
Esu tikras, kad yra logiškas paaiškinimas.
Yra.
Jis pasirodė per daug įkyrus, todėl ji pradėjo jį ignoruoti.
Ignoruoti?
Taip. Kai žmogus nutraukia visus ryšius.
Pavyzdžiui, tarkim, panelė padaro siaubingą,
siaubingą klaidą vieną naktį,
o vaikinas siuntinėja jai emodžius
be perstojo.
Ji manęs neignoravo, aišku?
- Ignoravo. - Nori pakelti?
Ne.
Bičiuli, tu švokšti ir šniokšti. Gal patrauk iš savo vamzdelio?
Nagi. Eikš.
O Dieve.
Atsiprašau. Tyčia palikai pas ją inhaliatorių?
Nagi. Argi vien tavo astma nespaudžia ašarų?
Nepalikau tyčia. Užmiršau jos rankinėje.
Ant jo yra plokštelė. Vienas iš mano sekiklių.
Gerai. Norėčiau išgirsti būgnus.
Mano svajonių moteris yra...
- Londone. - Anglijoje?
- Londonas, „Dama rūke“. - Niekas jo taip nevadina.
- Pilkoji dama. - Ne, tai „New York Times“.
- Esi tuo tikra? - Taip.
Ji išties daug keliauja darbo reikalais.
Na va, prašom. Logiška.
Turbūt ją paskutinę minutę iškvietė dėl darbo ir jai teko skubiai išvykti.
Žinai, tarptautiniai skambučių planai ir taip toliau.
Lažinuosi, kad ji net nematė tavo žinučių.
Taip, logiška. Gerai.
- Būtent. - Gerai, tai viskas gerai?
- Žinoma. - Taip.
Koulai, turėtum ten nukeliauti.
- Ką? - Taip, nuskrisk ir ją nustebink.
Tai bus romantiška, galėsim apie tai papasakoti anūkams.
Mama, gal juokauji. Koulas vyks į Londoną? Ne.
Kodėl ne? Puikiausia proga
išeiti iš namų ir čiupti gyvenimą už ragų.
Ji palaikys tave psichiniu.
Arba pamanys, kad esu vienas tų vaikinų,
kurie pasirengę šokti į lėktuvą be išankstinio perspėjimo.
Palauk, bet tu toks nesi. Tu niekur nekeliauji.
- Net iš šalies nebuvai išvykęs. - Netiesa.
Jis buvo pradėtas Ontarijuje.
Koulai, tu gali.
Taip, bet kaip ūkis? Čia tiek daug darbo.
- Negaliu taip jūsų palikti. - Kopūstėli, nesijaudink dėl ūkio.
- Taip. - Už ragų. Nagi.
Taip, skrisk pas ją.
Žinot, ką turiu?
Pamenat tas pavasario atostogas, kai turėjau skristi į Ispaniją,
bet užleidau vietą ir gavau kuponą?
Tą ir sakau, Koulai.
Pražiopsojai pavasario atostogas dėl kvailo kupono,
kurio taip ir nepanaudojai.
Turiu galvoje, tu toks ir esi.
Ne šiandien.
- Tebeturi... - Net pašiurpau.
Ačiū, kad perspėjai.
Skrendu į Londoną.
LONDONAS ANGLIJA
Žodžiu, nesu keistas persekiotojas. Tai tiesiog romantiškas poelgis.
Taip, nerealu, bičiuli. Žaviuosi tavo pasitikėjimu savimi.
Įveikei 8 000 km, kad nustebintum merginą, su kuria mateisi tik kartą.
Tai romantikos įsikūnijimas, biče.
Taip, būtent. Matot, jūs suprantat.
Juolab, jei ji tave ignoravo.
Mane... Pala, ką? Ne, ji manęs neignoravo.
Ji tik neturi tarptautinio skambučių plano.
Tiesa.
Tarptautinio meno kuratorė neturi skambinimo plano užsienyje.
Labai neįprasta.
Jei jau kalbam apie romantiškus poelgius,
ką ten turi gale?
- Nedidelį kaktusą, ar ne? - Taip.
Taip, čia toks mūsų asmeninis pokštas.
Kaktusėlis. Ji tikrai apsiverks iš juoko.
Taip, beveik atvažiavome. Tauerio tiltas.
Iš tavęs 137 svarai, ačiū.
- Daugoka, ar ne? - Taip, kosminės kainos.
Niekad nevažiuoji taksi iš oro uosto į Londono centrą.
Kišenės liks tuščios, bičiuli. Taip. Ikiukas.
LONDONAS
TAUERIO TILTAS LONDONO TAUERIS
Sėkmės. Labai ačiū.
Gero vakaro. Smagiai praleiskit laiką.
Paklausyk manęs.
Negaliu patikėti, kad cituoju tau dainą „The Taxman“.
Be ryšio. Tikrai virstu savo tėčiu.
Žmonės tiesą sako.
Kai sutinki įžymybę, tavo IQ nukrenta 50 punktų.
- Kur aš? - Tiesiog... Tu - gyva legenda.
Sustabdei mūsų krovinį Turkijoje,
nužudymą Berlyne,
o dabar dar tas reikalas su Elena ir kodu.
Bosas visąlaik apie tave kalba. Tu tapai jo manija.
Mokesčių rinkėjas nužudė Eleną. Mokesčių rinkėjas turi kodą.
Kaip norėčiau surasti ir nužudyti Mokesčių rinkėją.
Ir štai tu čia.
Ne, aš ne mokesčių rinkėjas. Aš ūkininkas.
Atvykau į Londoną nustebinti merginos, o tie vyrukai mane pagrobė.
Klasikinis išsisukinėjimas.
Jei atvirai, truputį nusivyliau, bet tavo vaidyba?
Dieviška.
Tarsi iš tiesų tikėtum tuo, ką sakai.
Nes sakau tiesą.
Ne tą sučiupote. Mano vardas - Koulas Terneris.
Mano pasas - krepšyje, priekinėje kišenėje.
Dieviška. Išties garbė šiandien tave kankinti.
Gerai, tiesiog palaukit. Palaukit.
- Įprastai pradėčiau nuo smūgių. - Minutėlę.
Supranti, man irgi truputį skauda.
Mielai pasidalinsiu skausmu.
Mano psichiatras sako, kad esu empatiškas,
o tai reiškia, kad puikiai suprantu svetimus jausmus.
Bet, deja, bosas labai nervinasi dėl kodo.
Esi girdėjęs apie Šmidto geliančio skausmo indeksą?
Pala, apie ką? Minutėlę.
Vabzdžių įgėlimų sukelto skausmo reitingo sistema.
Nuo paprasčiausio „oi“, kai įgelia bitė darbininkė,
iki „myžtelk ir pasimelsk,“ įkandus Lotynų Amerikos kulkinei skruzdei,
o jas matai paruoštas toje dėžutėje ant stalo.
„Myžtelk ir pasimelsk“ reiškia „myžtelk į kelnes
ir pasimelsk, kad mirtis kuo greičiau išlaisvintų nuo kančių.“
Atsiprašau, pone,
gal galėtumėt man greitai paduoti tą krepšį?
Garbės žodis, tai tik didelis nesusipratimas...
Paprastai pradedame po truputį ir aštriname skausmą palaipsniui.
Bet tu esi ypatingas,
todėl pradėsime nuo gigantiškosios širšės.
Šūdas.
Nebent, žinoma, norėtum pasakyti kodą.
Nežinau jokio kodo! Sakau, sučiupote ne tą žmogų.
Aš vardu Koulas Terneris.
Pažiūrėkit į pasą. Jis ten, krepšyje.
Nuostabu. Bus labai smagu.
Man, ne tau.
Eina šikt. Palauk...
O Dieve. Šūdas!
Tu.
Gali paeiti?
- Ką? - Gali paeiti, Koulai?
Seide.
Nuleisk galvą, prikąsk liežuvį. Sek iš paskos, kol neįjungė pavojaus signalo.
- Moki naudotis ginklu? - Taip. Bet...
Šaudyk visus, jei jie ne aš. Būk man už nugaros. Eime.
Seide. Jėzau.
Seide, kas, po velnių, vyksta? Kas tie žmonės?
Blogiukai.
Jie paspendė spąstus vienam mūsų agentui, o tu į juos įkliuvai.
Agentui. Meno agentui?
- Čionai. - Griūk!
Ne meno agentė. Supratau.
Atsiprašau, daug visko vyksta. Be to, tie tipai mane apsvaigino.
Kas tu?
CŽV. Bent jau buvau, kol valdžia sužinos apie šį fiasko.
Nesustok.
Dieve, tu šnipė!
Ar bent žinai, kur eini?
Pasilenk!
Už nugaros!
Tu sužeistas?
Ne, nieko nuostabesnio nesu...
Aš labai sutrikęs. Jie manęs klausinėjo apie Mokesčių rinkėją.
- Klausė apie Mokesčių rinkėją? - Ne, jie mano, kad jis - tai aš.
Jie tave laiko Mokesčių rinkėju?
Mano, kad Mokesčių rinkėjas įkliūtų į tokius nevykusius spąstus?
Sugavo Mokesčių rinkėją, ir jis - tu?
- Tu - Mokesčių rinkėja! - O Dieve.
O Dieve!
Gerai. Patikrinkit čia.
Nė iš vietos!
Nušauk jį!
Tiesiog pakelk jas.
Sakei, kad moki šaudyti!
Į skardines, ne į žmones.
Atleisk.
Čia.
Čia! Varom!
- Judinkitės! Greičiau! - Kur jie?
Atsirado mat meno kuratorė.
Aš irgi maniau, kad tu kitoks. Mielas, smagus, nereikalaujantis dėmesio.
Negaliu patikėti, kad grįžusi ruošiausi tau paskambinti.
Pridenk mane.
Koulai.
Tikrai grįžusi būtum man paskambinusi?
Taip, kol negavau iš tavęs 11 žinučių per dvi dienas.
- Septynių. Emodžiai nesiskaito. - Skaitosi.
Emodžiai skaitosi. Judinkis.
CHAIBERO PERĖJA PAKISTANAS
- Eime. - Kur mes, po galais?
Šok! Koulai, nagi!
- Prarijau akmenį. - Nesustok!
Pridenk mane.
Stok!
Lipkit iš autobuso.
Nagi!
- Tu nepravažiuosi. - Važiuosim ne į tą pusę.
Žinai, ką darai? Esi tai dariusi?
Galvok, kad esu.
Netikiu, kad per tave vos po vieno pasimatymo mane pagrobė ir kankino.
Tu pats atskridai į Londoną.
Eina šikt!
- Tu neįtikėtinas! - Ką?
Atsekei paskui mane per visą vandenyną.
Kaktusai taip nesielgia!
Nevadink manęs persekiotoju.
Tai buvo romantiškas poelgis!
Patikrinau tavo bylą.
Nė karto nebuvai išvykęs iš šalies.
Patikrinai mano bylą? Kas čia ką persekioja?
Seide!
Atsargiai!
- Pridusink jį. - Paprastai jie padaužo į žemę.
Jis nepadaužys. Tiesiog prismauk.
Koulai! Tau patogu?
Atleisk.
Ar čia tai, ką aš manau?
Tai turėjo būti pokštas.
Buvo daug juokingiau, kol juo nenužudžiau žmogaus.
Metas pasivaikščioti.
Didieji chanai
keliaudavo šiomis žemėmis.
Brutalūs žudikai.
Buvo kalbama, kad jei nori surasti chaną,
turi peržengti lavonus.
Mokesčių mokėtojas turi veidą. Žvalgybos duomenų bazėse atitikmens nėra.
Turbūt jį pasamdė neoficialiai.
SUBJEKTAS: „MOKESČIŲ MOKĖTOJAS“ KOULAS TERNERIS
Gudru.
FTB - CŽV - MI5 - FŽP REZULTATŲ NERASTA
Mano rankos suteptos krauju.
Blogų žmonių krauju. Padarėme tai, ką reikėjo.
Ar taip save guodi?
Tu melagė.
Ne aš čia meluoju.
Pasakiau tau tai, ko niekam nesu sakiusi.
Visa tai buvo tiesa.
Ne viskas!
Gerai, vieną kartą pamelavau apie darbą.
O aš ir patikėjau, ar ne?
Ypač ta graudžia istorija apie mirusią kolegę.
Taip elgtis žema.
Šiaip jau tai tiesa. Ji buvo vardu Elena.
Ji iš tikrųjų mirė?
Gali būti, kad ją nužudžiau aš.
Ką?
Ji buvo priešų agentė.
Dirbo šitiems vyrukams.
Sakei, kad ji tavo kolegė.
Taip. Plačiąja prasme.
Matai, apie tai ir kalbu.
- Meluoji ir dar meluoji. - Tai nėra vien tik melas.
Tai papildoma pirmojo melo dalis.
Tu neįtikėtina.
Gerai, pamelavau apie savo darbą.
Bet tu pamelavai dėl to, koks esi.
Atleisk, kad pagražinau kelias smulkmenas,
kad padaryčiau įspūdį nuostabiausiai mano sutiktai moteriai.
Prašyčiau. Kuri, pasirodo, žudo koleges.
O Dieve! Ji žudė nekaltus žmones, Koulai!
Žinai, ką? Įgrisai man iki gyvo kaulo.
Nuleisk galvą, prikąsk liežuvį ir sek paskui mane.
Kuo greičiau tavęs atsikratysiu, tuo greičiau pratęsiu misiją.
Gerai. Žinai, ką?
Tenoriu atsidurti kuo toliau nuo tavęs ir šitos vietos kiek įmanoma greičiau.
Ir gerai.
Nes esu jau susidūrusi su tais tipais, jie negailestingi.
O dabar jie tave laiko manimi, tad ieško tavęs, Mokesčių rinkėjau.
Pasikalbėsiu su Utami. Išlošiu mums šiek tiek laiko.
O kodas?
Regis, Borislovas buvo per lėtas.
Kaip visada.
Bet pagaliau žinau, kaip atrodo Mokesčių rinkėjas,
todėl jį rasiu.
Kas čia?
Jis nieko nežino.
Negalim sau leisti taip susimauti.
Žaidimas, kurį žaidžiame, į nieką nepanašus.
Jei mums pavyks,
turėsime turtų ir galios.
Jei ne - mirsime.
Ir tik tuo atveju, jei pasiseks.
Ne, prašau.
- Prašau, padėk man. - Daugiau jokių klaidų.
Ne.
Išsiųsk tą nuotrauką visiems premijų medžiotojams šiame žemyne.
Milijonas dolerių. Už gyvą.
Jis - mūsų vienintelis šansas gauti kodą.
Jei kas nors nužudys Mokesčių rinkėją, ta pati premija bus skirta už jo galvą.
MINGORA PAKISTANAS
Tuoj grįšiu.
Visai kaip tavo ūkininkų turguje.
Eime.
Kur mane vedi?
Atgal į tavo ūkį, jei tik visko nesumausi.
Būk šalia.
Išlik ramus.
Kaip sekasi?
Kas? Negalima būti draugiškam?
Nagi, Seide, gėlele.
- Markai. - Nieko sau.
Kas tavo draugas?
- Aš... - Jis civilis, kurį ką tik išgelbėjau.
Atrodai išbadėjęs, žmogau.
Leiskit jus palepinti.
Eime.
Sėski. Nagi, sėskit.
Tas susirėmimas urvuose. Turėjau suprasti, kad tai tavo darbas.
Ten buvo tie patys, kurie pavogė „Acteką“.
- Kas tas „Actekas“? - Biocheminis ginklas.
Labai pavojingas. Toks galingas, kad nušluotų visą Rytinę pakrantę.
Tai slapta informacija.
Jie jį parduos.
Ačiū, kad informavai.
Jie naudojasi tais urvais ir samdo brangią apsaugą.
Tik vienas žmogus galėtų tą padaryti.
Levekas. Prastos reputacijos prancūzų šnipas.
Didžiąją karo dalį pražaidė smėlio dėžėje,
o po to ėmėsi savo verslo. Prekyba ginklais, nužudymai.
Jei jis - tavo taikinys, saugokis. Jis pavojingas žmogus.
Bičiuli, čia geriausias čatas mieste.
Skanaus.
Čia tau, gėlele. Labai pikantiškas. Kaip tu ir mėgsti.
Taigi, judu esat pora?
- Taip. - Ne.
- Buvom kartu gal penkis mėnesius. - Ilgai.
Žinai, mus daug kas siejo. Supranti, darbas. Ne darbas.
Labas, Mahmudai.
Supratau. Subtilu.
Ne dėl to. Tiesiog kartais lengviau susitikinėti
su tos pačios profesijos žmogumi.
Visada.
Nors nepavadinčiau to, ką mes veikėm, susitikinėjimais.
Prašyčiau. Galim susikaupti?
Nuostabu. Jėga.
- Gerai. - Žiauriai kietai.
Turiu surasti „Acteką“.
Man reikia, kad taviškiai saugiai pargabentų Koulą į Ameriką.
- Kas jis iš tikrųjų? - Niekas.
Jis - klaida.
Tai tu esi klaida.
Ji sakė, kad yra meno kuratorė.
- Sekundėlę. - O Dieve.
Tu pasakei... Ką?
Jis tavo vaikinas?
Jis labai juokingas.
Vargšeli tu.
Manei, kad sutikai gražuolę, ką? Ne Matą Hari.
Bet šokis be kelnių buvo to vertas.
- O Dieve. - Ne, nebuvo.
Liaukis. Tikrai...
Liaukis. Buvo. Man - buvo.
O aš netekau rankos.
Netekau.
- Palauk. Tu nete... - Taip, nebeturiu. Šita netikra.
- Paliesk. - Per Seidę?
- Taip. Gali paliesti. - Ne. Aš nenoriu. Kaip?
Kai mudu su Seide buvom kartu,
išvažiavom trumpoms romantiškoms atostogoms į Mianmarą.
Ne. Tai buvo misija.
Išbandėme daug pozų.
Nežinau, ar pameni, nesvarbu. Reikalai pašlijo.
Mane sučiupo, o Seidė iškart išvažiavo.
O slaptoji policija privertė mane atsisveikinti su savo ranka.
- O Dieve. - Taip, nesuk dėl to galvos.
Turi dvi rankas, ar ne, bet gyvybę tik vieną.
Žinai, ko labiausiai ilgiuosi, bičiuli? Spėk.
- Taip. - Nuolat tuo užsiiminėdavau.
O dabar nebegaliu, ar ne?
Atsiprašau. Palikai savo vaikiną, kad jam nupjautų ranką.
- Po galais, kas tau negerai? - Nieko.
Aš būčiau padaręs tą patį. Misija svarbiau už žmogų.
Ar ne, gėlele?
Mane supa psichai. Minutėlę.
Grįžai išgelbėti manęs ar ieškoti „Acteko“?
Tu buvai antrinis tikslas.
- O Dieve. - Svarbus antrinis, tuo neabejoju.
Pažvelk į save, brolau. Gyvas ir sveikas.
Su kiekvienu žodžiu darosi vis blogiau.
- Su kiekvienu. Žinau, kad stengiesi. Tik... - Markai.
Tai bent tipas.
Parveši jį namo ar ne?
Prašau, pasakyk taip.
Nenorėčiau, kad kuri nors mano galūnė sutrukdytų Seidei pabėgti.
Žinoma. Tie, kurie išgyveno Seidę, turi pasirūpinti vienas kitu, ar ne?
Ačiū.
Rimtai, labai ačiū.
Nėra už ką, pupa. Bučkis?
Ne.
Sudie, Koulai.
Džiaugiuosi, kad išgyvenai.
Tik noriu aiškiai pasakyti.
Daugiau man nerašyk ir neskambink.
- Gerai? - Mielai.
Jau pamiršau tavo vardą.
Kuris, esu tikras, šiaip ar taip išgalvotas, taigi...
- Neįtikėtina. - Ką ir besakyti.
Ji pasirinko normalų vyruką, bet taip tik meluoja pati sau.
- Taip. - Žodžiu, pralinksmėk, bičiuli.
Nespoksok į ją. Nustok verkti. Dabar tu saugus. Eime.
Žinau vieną skylę.
Prisisriaubsim, nusilaksim, prisitvosim.
Pilsim alkoholį į burną.
Čia mano miestas. Čia nenutiks nieko, apie ką nežinočiau iš anksto.
Turbūt išskyrus tai.
Eikit. Abu.
- Užjaučiu dėl Marko. - Nutilk, kol mūsų nepražudei.
Nesijaudink. Jie jo nori gyvo.
Nežinau, kas tu tokia, bet esu tikras, kad ir už tave sumokės.
- Tikrai sumokės. - Koulai, užsikišk. Tiesiog...
Bandau išsaugoti tau gyvybę.
Labiau patiktų, jei pasakyčiau, kad už tave nemokės?
Kaip žavu. Išsinuomokit kambarį.
Jei tau tai svarbu, jis - ne Mokesčių rinkėjas.
Taip, o aš - ne Semo anūkas.
Kaip serijinio žudiko Semo sūnus, tik karta kita.
Aš - geriausias premijų medžiotojas.
Antras pagal gerumą.
Buvo labai įspūdinga.
- Eime? - Taip.
Nuvylei mane, Mokesčių rinkėjau. Buvo per lengva.
Dabar per tave mirs tavo draugė.
Juokinga. Paprastai būna atvirkščiai.
Tai tu atsekei paskui mane į Europą.
Suviliotas tavo melų.
Dieve, judviem reikia kambario.
Mes ten jau buvom. Todėl viskas taip ir susipainiojo.
Gerai, sėskit į mašiną.
Dama vairuoja. Mokesčių rinkėjau, sėdėsi viduryje.
Parodyk, kas čia renka mokesčius.
Nekalbėk taip.
Gal prisistatytum?
Mane vadina Leopardu.
O Dieve.
Jį vadino Leopardu.
Tačiau net leopardus pribaigia liūtai,
hienos ir žaibai.
Išmesk jį.
Ir važiuok.
O tu kas?
Dievas. Premijų medžiotojas.
Jūsų pasaulyje vardai tikrai kieti.
Kaip WWE, tik baisesni.
Užteks kartą pasukti šitą žiedą, kad tavo subinę nukrėstų 50 000 voltų.
- Užsimanysi mirties. - Vėlu.
Tai nuostabu. Ačiū tau už tai.
Ne, tik pagalvojau, kaip džiaugiuosi,
kad man prie kaklo prilipdytas elektrinis ledo ritulys, su, kiek,
- 50 000 voltų, kurie mane... - Aš taip negaliu.
- Voltai, kurie mane... - Tau tikrai reikia užsičiaupti.
Jums reiktų susirasti kambarį.
Žinai, ką? Stok.
Sustok čia.
Mano mašina geresnė.
Klausyk, nenoriu kėsintis į tavo pasitikėjimą savim, Dieve,
bet du vyrukai prieš tave neišgyveno.
Mano pasitikėjimas nepajudinamas.
Daug metų ruošiausi, aštrinau pojūčius...
Pričiupau, mulkiai.
Jei nori pasiimti premiją, kur gabenti krovinį?
Klausyk, paslėpsiu tave saugioje vietoje.
Jei aš negrįšiu tavęs paimti, atvyks gelbėjimo komanda.
Tai tikrai pulsi ginkluotų banditų pilną lėktuvą viena?
Turiu rasti „Acteką“. Kito kelio neturiu.
Nori tikėk, nori ne, bet apgailestauju dėl Marko.
Dieve. Rimtai?
Žinai, aš tik bandau pasikalbėti apie ką tik mirusį žmogų.
Kurį tu gerai pažinojai.
Ar tik per pirmuosius pasimatymus sugebi bendrauti?
Likusį laiką tau terūpi cheminiai ginklai, kodai,
kulkos ir mirtis.
Pala, kokie kodai? Ką turi galvoje, sakydamas „kodai“?
Bičas su vabalais urve vis klausinėjo manęs apie kodus.
Jėzau!
- Jis galvoja, kad žinau kodą? - Taip.
Ir sakai man tą tik dabar?
Atsiprašau.
Tuo metu buvau apsvaigintas narkotikais ir pagrobtas.
Neįtikėtina.
Be to, jei pamiršai, aš - ūkininkas.
Ne superšnipas.
Kodėl tiesiog nepaklausei, dėl ko kankintojas mane kankino?
Tu neįtikėtinas!
Kas?
Kokie tie kodai?
Galėtum bent jau pasakyti, dėl ko vos nemiriau.
„Actekas“ yra itin saugiame lagamine, kurio be kodo neatidarysi.
Elena išsiaiškino DNR šifrą.
Kaip suprasti, DNR šifrą?
Kodas - gyvo organizmo genų seka.
Beprotiškai ilga ir unikali.
Suradau Eleną prieš jai išsiunčiant kodą Levekui.
Taigi, jie mano, kad kodą turi tu?
Bet aš jo neturiu, nes ji paprasčiausiai jį sunaikino.
Bet jei Levekas bando jį išgauti iš manęs,
vadinasi, jis kodo taip pat neturi.
O tai reiškia, kad negali atiduoti ginklo pirkėjams.
- O tai reiškia... - „Actekas“ vis dar pas jį.
Vadinasi, planai keičiasi.
Pasitiki manimi?
Juokauji, blemba?
Ačiū už atvirumą.
Tu sumau... Negaliu patikėti...
- Įsikirtai? - Į dainą? Labai juokinga.
Gabendama mums mūsų bičiulį palikai įspūdingą kraujo pėdsaką.
- Šaunuolė. - Ačiū.
Bet atlygį aš gaunu ne komplimentais.
Gausi savo pinigus, premijų medžiotoja.
Taigi, tu - Mokesčių rinkėjas.
CŽV auksinis berniukas.
Tavo slapyvardis toks pat smagus, kaip ir tu.
Bet aš tave pažįstu.
Pažįstu tave, nes buvau tavimi.
Tas, kurio nebūtina saugoti.
Bet vieną dieną atsidūriau
griovyje Kabulo pakrašty, plūstantis kraujais.
Visur buvo pilna šiukšlių.
Ir staiga man nušvito protas.
Atidaviau jiems viską,
paaukojau viską.
Gyvenimo švaistymas.
O kas mes?
Instrumentai.
Tie, kurių negaila.
Nusipelnėme daugiau.
Pasakyk kodą ir gali eiti.
Jei ne...
abu žinom, kuo tai baigsis.
Aš gausiu, ko noriu...
o tu vis tiek mirsi.
Veltui.
Prisiekiu Dievu. Aš kodo nežinau.
Aš net nesu Mokesčių rinkėjas.
Užsičiaupk.
Galim grįžti prie reikalo?
Čia mano pinigai?
Atlygis tau greitai bus pervestas.
Sklando gandai, kad pavogei ginklą, kuriuo negali naudotis,
todėl tau trūksta šlamančiųjų.
O dabar nori, kad dirbčiau kaip? Į skolą?
Ne.
Imu grynaisiais.
Kol jų negausiu, nepaleisiu jo iš akių.
Arba mes paprasčiausiai tave nudėsim.
Ir paversite bosą tuo, kuris siūlo didelę išmoką,
bet nužudo tą, kuris pristato grobį?
Leisk atspėti.
Čia tas kvailys, kuris jį paleido.
Gausi savo pinigus, kai atskrisi.
Ji tave išvadino kvailiu.
Taip.
Tiesiai į akis.
Kai nusileisite, nužudyk ją.
Gauk tą kodą.
Tikiuosi, kad kai kitą kartą susitiksim, lagaminas bus atidarytas.
Jūs neskrisit?
Jei nutiks kas nors blogo, kai atidarysi lagaminą,
visi, esantys lėktuve, mirs.
Jokio spaudimo.
Gerai, pone.
Mums reikia genų sekos.
Žinai, ką reiškia „genų“?
Čia kaktusas.
Ištroškai?
- Būk protingas. - Sociopatė.
Aš ne sociopatė.
Žinai, kas taip sako? Sociopatai.
Savo laiku susitikinėjau su keliomis prietrankomis, bet tu - tikrai nevisprotė.
Tai svarbiau už tave ir mane.
Be to, mano planas suveikė.
Geriau nei tikėjausi.
Tikrai?
Manei, kad aš liksiu gyvas?
Mes radome „Acteką“.
Vos tik nusileisime, pašalinsime tuos vyrukus.
Būsime saugūs.
Pasaulis bus saugus. Visi laimės.
Ką tai reiškia?
Ką...
reiškia tai?
Manyčiau, kad Mokesčių rinkėjas
turėtų būti atsargesnis.
Aš irgi.
Tai kas tu iš tiesų esi?
Samdinė?
Ar tiesiog mergina?
Patikėkite, ji ne ta, su kuria norėtųsi draugauti.
Žinai, man nerūpi.
Šiaip ar taip mirsi.
Pala.
Kas dabar kvailys?
Aš žinau kodą.
Paistalai.
Jis jo nežino.
Aš žinau.
Nejaugi?
Tada jį galime nudėti.
Palauk. Gerai. Palauk.
Duok kodą. Dabar!
Gerai. Jis mano kišenėje.
Viskas gerai.
Tikrai?
Atidaryk.
Šūdas!
Negaliu patikėti, kad nufotografavai mane miegančią!
Ne tave, o mus!
Žinojau, kad esi nenormalus!
Nesu nenormalus!
Žinai, kas taip sako? Nenormalūs!
Parodyk.
O Dieve.
Imk lagaminą ir eik.
- Čia yra parašiutas. - O tu?
Misija svarbiau už žmogų.
Ne. Prieš tai turiu sustabdyti kraujavimą. Tu netenki daug kraujo.
- Tiesiog eik, Koulai. - Turiu rasti...
- Koulai, eik! - Seide, sakau tau...
Spruk iš čia.
Iš kelio, kvaily.
Ką tu darai?
Neįsivaizduoju.
SOKOTROS SALA ARABIJOS JŪRA
PO ŠEŠIŲ VALANDŲ...
Seide?
Dieve.
Sakiau, kad spruktum.
Taip ir padariau.
Tik pasiėmiau tave kartu.
Aš ilgai buvau atsijungusi?
Ilgokai.
Atrodo, sugalvojai, kaip pritaikyt parašiutą.
Nuo nervų atsirado jėgų.
Tu jį paėmei.
Taip.
Paėmei jį.
- Paėmei „Acteką“. - Taip.
- Palauk. Ramiai. - Turiu galvoje, ar tu...
Tu netekai daug kraujo.
Buvo labai šlykštu.
Atsiprašau. Aš nežinau, ką pasakyti.
Ačiū.
Nėra už ką.
Atsiprašau. Atleiskite.
Klausau?
Levekai, viskas pasisuko taip, kaip neplanavom.
Mergina išvadavo Mokesčių rinkėją.
Kiek kartų gali paleisti vieną žmogų?
Atidžiai paklausyk.
Jei per 48 valandas nepristatysime veikiančio ginklo,
pirkėjai išžudys mus visus.
Taigi, surask Mokesčių rinkėją,
antraip pirkėjai nesulauks savo progos, nes aš pats tave nudėsiu.
Bose. Pastebėjome parašiutą.
Gerai.
AGENTĖ SEIDĖ RODS
Žinai, žiūrint, kiek turėsi jėgų,
bet reiktų rytoj iš čia pajudėti.
Pažiūrėsim, kiek tu turėsi jėgų.
Turi man pasakyti. Kas čia per lipalas?
Žiemė ir skiautėtoji blusmirė.
Radau paplūdimyje, sutryniau ir uždėjau,
kad sustabdyčiau kraujavimą ir užkirsčiau kelią infekcijai.
- Iš kur išmokai tokių dalykų? - Skaičiau apie tai.
Per visą istoriją visos kultūros nusimanė apie augalus, kuriuos augino
maistui, drabužiams ar vaistams.
Aš tik nesuprantu, kodėl niekad neišvykai iš šalies.
- Prasideda. - Kas? Aš rimtai.
Akivaizdu, kad pasaulis tave domina.
Norėjau keliauti. Tikrai. Maniau, pakeliausiu, baigęs mokslus.
Žinai, surinksiu medžiagą knygai. Po to susižeidė tėtis...
ir aš tiesiog grįžau namo.
Jis taip ir nepasveiko?
Ne, pasveiko. Dabar jam viskas gerai.
Bet, žinai, jis sensta.
Ir, supranti, konkurencija neleidžia mažinti gamybos,
o verslas keičiasi.
Žodžiu...
Jiems reikia manęs ūkyje.
Tikrai?
O kaip tu? Mama turbūt tavimi didžiuojasi.
Dukra - CŽV agentė. Ar ne?
Norėčiau tikėti, kad didžiuotųsi.
Mama mirė, kai buvai visai maža.
- Dieve, atleisk. Nežinojau. - Nieko baisaus.
Patikėk. Tai nutiko labai seniai.
Žinai, po to, kai ji mirė, aš suradau kariuomenę.
Supranti, kažką, į ką galėjau sutelkti dėmesį.
O po to atsirado agentūra, jie man suteikė tikslą.
Sunkumai mus užgrūdina. Ar ne?
Turi kitų artimųjų?
Mano darbe geriau būti vienam.
Tikrai?
Nori tikėk, nori ne, bet manau, kad tėvai labai didžiuotųsi
tavimi.
Žinai, ką?
Negaliu patikėti, kad tas šūdukas vis dar sveikas.
Gal vis tik sugebi nenumarinti kaktuso.
Gal.
Atsiprašau dėl asmenukės.
Atsiprašau, kad užkimšau tau burną.
Mes atsiskaitę?
Taip.
Bėk!
Sučiupk Mokesčių rinkėją gyvą, nudėk merginą, o aš paimsiu „Acteką“.
Greičiau!
Ji ten.
Dėmesio. Čia Jungtinių Valstijų jūrų pėstininkai.
Įjunkit ginklų saugiklius ir meskit juos ant žemės.
Prakeikimas.
Kur lagaminas?
Agente Rods. Metas keliauti namo.
Mums viskas gerai. Ačiū.
Einam.
CŽV BŪSTINĖ LANGLIS, VIRDŽINIJA
- Juk ne per daug veržia? - Ne.
Gerai. Tik norėjau įsitikinti.
Taip, gerai.
Poligrafas, Džeksonai?
Tu tikrai pasiryžęs bet kam, kad mane aplenktum?
Aš tik dirbu savo darbą, Rods.
Ne, jei dirbtum savo darbą, ieškotum „Acteko“.
Jei tu būtum nudirbusi savąjį, mes jo nebūtume praradę.
Ji nekalta. Ji tik bandė išgelbėti mane.
Žinoma.
Vaikiną, kurį netyčia pasiėmė kartu.
Ar tau nedingtelėjo, kad jis gali būti užsienio žvalgas,
kurio tikslas - nutraukti tavo misiją?
Taip. Aukštaūgis gražuolis, atsiųstas bučiniais išgauti paslaptis.
Pati, tiesiog stebėk aparatą, prašau.
Gerai. Atleisk.
Abu žinome, kad jį patikrinai. Jis - civilis, be to, švarus.
Nieko sau civilis.
Jo gyvybė tau svarbesnė už tūkstančių, kurie mirs, jei bus panaudotas „Actekas“.
Leidau jausmams užtemdyti protą.
Minutėlę.
Sakai, kad suklydai, išgelbėjusi man gyvybę?
Taip.
Nuostabu.
Koulai, atsiprašau, bet jie teisūs. Viena gyvybė palyginti su tūkstančiais.
Taip, ne, suprantu. Misija svarbiau už žmogų, tai viską pateisina.
Marko ranką, tai, kad panaudojai mane kaip jauką aerodrome.
- Suprantu. - Panaudojai jį kaip jauką?
- Taip. - Ne.
Na...
Markas dėl tavęs neklydo. Turėtum susitikinėti su tokiu kaip jis.
Tokiu, kuriam svetimi jausmai,
- ir kuris nebijo prarasti galūnės. - Ką?
Žinai, ką? Markas buvo teisus, bet ne dėl to.
Turime tik vieną gyvenimą, o tu pernelyg bijai jį gyventi.
Kaip pasakė vienarankis numirėlis.
Kas čia vyksta?
Koulai, nuvažiavai į tėvų namus jiems padėti.
Bet nemanau, kad jiems tavęs dar reikia.
Manau, jie - tik dingstis išvengti gyvenimo.
Pažiūrėkit, kas kalba.
Tavo darbas, pareiga, aukojimasis - tik dingstis neprisileisti žmonių.
Manau, kad bijai suartėti su žmonėmis.
Nes jei suartėsi, gali jų netekti.
Taip, kaip netekai motinos.
Nekalbėk apie ją!
Ir aš nieko nebijau.
Judviem reiktų išsinuomoti kambarį.
- O Dieve. - Pati,
jis net neprijungtas prie aparato.
Atsiprašau. Bet dėl jūsų, bičiuliai, seksualinė įtampa patalpoje tiesiog...
Bosė tave kviečia.
Štai kuo baigėsi ketinimai pradėti nuo augalo.
Žinau, kad ji tave į tai įpainiojo,
bet...
iki ausų įklimpai mėšle.
Tau gresia baudžiamoji byla.
Už ką? Už tai, kad aplankiau merginą Londone?
Kodėl tu ją gini?
Žinau, kad atrodo prastai. Galiu viską sutvarkyti.
Dar galim pričiupti Leveką.
Tu visada man patikai, Seide.
Bet jei nutrūksi nuo grandinės, niekuo negalėsiu padėti.
Ką turite galvoje?
Ji juk neprarado „Acteko“, tiesa?
Ne. Ji kažką suplanavo.
- Ne. - Nori užsidirbti.
Seidė taip niekad nepasielgtų.
Atidavei „Acteką“ į žinomo nusikaltėlio rankas.
Tu nušalinama nuo pareigų, bus atliktas tyrimas,
bet žinai, kaip būna.
Pasiseks, jei viskam pasibaigus, išvis turėsi darbą.
Žiūrėk, kuo ji užsiima.
Ir čia tik per pastarąjį pusmetį.
Ji - melagė ir žudikė, Koulai.
Nori ginti tokį žmogų?
Parsivesti namo pas mamą?
O Dieve.
Į ką aš čia žiūriu? Į augalą?
Tai ne augalas. Tai burnotis. Tokie javai.
Juos tūkstančius metų augina Amerikoje, daugiausia maistui,
bet jį actekai dažnai naudoja ritualuose.
O Dieve. Augalas buvo ne jos. Ji paėmė jį iš Horvato, mokslininko.
Jis buvo galvą pametęs dėl actekų tradicijos aukoti žmones.
Burnočio genų seka ir yra kodas.
Kad mane kur.
Noriu, kad tą augalą tučtuojau atgabentų iš Elenos namų.
Žinot, galėtume juo prisivilioti Leveką. Perduosime jam žinutę.
„Mokesčių rinkėjas pasiruošęs parduoti kodą.“
Jis tikrai nepatikės.
Nebent pasiūlytume jauką.
Kodas sudarytas iš keturių dalių.
Nusiųsk Levekui pirmąją.
Ką? Duoti jam rakto dalį? Beprotybė.
Būtent. Agentūra to nė už ką neleistų.
Todėl jei Mokesčių rinkėjas tą padarė, jis dirba sau, tad sandėris tikras.
Levekas beviltiškoje padėtyje. Jis užkibs.
Vadinasi, mums prireiks Mokesčių rinkėjo.
Manęs? Ne, nė už ką.
Tik dėl vaizdo. Jis prie tavęs net neprisiartins.
Tai kam tada manęs reikia? Paimkit manekeną. Perrenkit Džeksoną.
Puiki mintis.
Pone Terneri, žinau, kad nenorit to daryti, bet žinau, kad padarysit.
Kol Levekas tave laiko Mokesčių rinkėju, tol tau gresia pavojus.
Tada įtraukit mane į liudytojų apsaugos programą. Paslėpkit, kol jį rasit.
O kaip tavo šeima?
- O kas su mano šeima? - Tokie kaip Levekas niekad nesustoja.
Vienintelis būdas užtikrinti tavo šeimos saugumą -
pašalinti jį iš žaidimo.
Ne.
Koulai, tai pernelyg pavojinga.
Jie tavimi naudojasi.
Juokinga, nes jis tą patį sakė apie tave.
Primink, kuris iš jūsų negali liautis rizikuoti mano gyvybe?
Žinau, kad pyksti, bet darai klaidą.
Ginti mylimus žmones nėra klaida.
Gal vieną dieną kažkas taps tau toks brangus, kad suprasi.
Rods.
Turit leisti man vadovauti misijai.
Apie Leveko operaciją žinau daugiau už bet ką kitą.
Važiuok namo, Seide. Ten ir lik.
DNR KODO ATGAMINIMAS PIRMA DALIS
KODAS 1 DALIS IŠ 4 UŽ 5 MLN. DOL. GAUSI LIKUSIAS
Ką manot?
Ką aš manau? Manau, tai spąstai.
Išbandyk.
Kodas tikras.
Gal tai ne spąstai.
O gal tiesiog labai geri spąstai. Šiaip ar taip, ar turim pasirinkimą?
Bose.
Pone Utami. Malonu vėl susitikti.
Keista. Kai priėmėte mano pirmąją įmoką,
pamiršote paminėti, kad kodo neturite.
Netrukus turėsime. Kaip žadėta, „Actekas“ bus jūsų.
Čia mano, jei gerai suprantu.
Susitinkate su Mokesčių rinkėju?
Eisime kartu.
Jei jis turi kodą, užbaigsime sandėrį. Jei ne, aš jus nužudysiu.
Pone Utami, su viena sąlyga.
Kas benutiktų, Mokesčių rinkėjas mirs.
Tebūnie.
KEPITOL HAITSAS VAŠINGTONAS
Terneri, eik į vidų ir įtikinamai suvaidink.
Apsisuksi per 20 minučių.
Nustok čiupinėti apykaklę. Skamba kaip sumauta perkūnija.
Atsiprašau, nekenčiu kostiumų.
- Kiek vyrukų turi? - Kartu su manimi? Trys.
Trys? Ką turi galvoje? Trys iš viso?
Turi tik tris vyrukus? Negali to padaryti su trim vyrukais.
CŽV negali veikti JAV teritorijoje. Todėl neapsikrovėm bagažu.
Neapsikrovėt bagažu? Tu ką, išsiruošei į turistinį žygį po Europą?
Tu - CŽV agentas. Ką tai išvis reiškia? Neapsikrauti bagažu?
Nurimk. Leveko vyrams tereikia tave pamatyti.
Vos tik jis pasirodys, iškart suimsime.
Turi atlikti savo vaidmenį.
Nebesi ūkininkas. Pameni? Tu - Mokesčių rinkėjas. O dabar eik ten.
Sveiki, prašom užeiti.
Stalas rezervuotas ponui Mokesčių rinkėjui.
Taip, prašom čionai.
Į sveikatą!
Viskas bus gerai. Mes viską kontroliuojame,
blogiukai prie tavęs neprisiartins.
Trys vyrukai.
Jie čia.
Matome taikinį. Jis ginkluotas.
Pasiruoškime veikti.
Džeksonai. Kas ten buvo?
- Koulai. - Ką?
Dink iš ten.
Dabar? Gerai.
Ar tai reiškia, kad paleisim Leveką?
Džeksonai, kas nutiks mano šeimai, jei paleisit Leveką?
Aš lieku.
Ji ateis.
Žinau.
Nagi, kokia romantiška vietelė mūsų pirmajam oficialiam pasimatymui.
Atsinešiau ypatingą daiktą, kurį reikia atidaryti.
Ir atsivedžiau palydovą. Tikiuosi, tu nieko prieš.
Atsiprašau. Taviškių su mumis nebėra.
Taip intymiau, tiesa?
Gerai jautiesi, Mokesčių rinkėjau?
Nesinori galvoti, kad kas nors galėtų sugadinti mums vakarą.
- Ačiū. - Už ką?
Už tai, kad padėjai su palydovais.
Išgelbėjai nuo vargo, nereikės pačiam jų žudyti.
Man vienas malonumas.
Bet kažkodėl tavimi netikiu.
Man nerūpi, kuo tu tiki.
Ketinu išeiti iš čia labai praturtėjęs ir pranykti.
Didysis Mokesčių rinkėjas išduoda savo šalį.
Ne. Kodėl taip pasielgtum?
Tai, ką pasakei apie gyvenimo švaistymą, privertė mane susimąstyti.
Neatidėliokime tos naujos pradžios.
Kodas.
Pirmiausia pinigai.
Ir... mano kaina pakilo dvigubai.
Derybos baigtos.
Derybos niekad nebūna baigtos.
Žinai, tai
primena man tą vieną kartą, kai aš
pardaviau raketas prekiautojui ginklais,
ir jis vis derėjosi, niekaip nesiliovė.
Galiausiai jis raketas nupirko ir...
Po valandos jis grįžta ir sako,
„Permokėjau už raketas. Noriu geresnės kainos,“ supranti.
O aš atsakiau: „Šitaip reikalai netvarkomi. Nebegali derėtis.“
Jis sako: „Noriu, kad grąžintum pinigus. Raketų išvis nebenoriu.“
Aš jam pasakiau: „Klausyk, negaliu atsiimti raketų.
- Jos pas tave prabuvo valandą.“ - Gana!
Sakyk kodą!
Arba abu mirsite.
Jis labai susinervina.
Turi kodą?
Turi kodą ar ne?
Nes jei neturi, mums abiems labai skaudės.
Bičiuli?
Atsiprašau, kad pavėlavau.
Džiaugiuosi, kad atėjai.
Ką galiu pasakyti? Gal tu man pradėjai patikti.
Kas tai?
Galimybė pamatyti visus žaidėjus.
Pone Utami, kadangi pinigai jūsų, kreipsiuosi į jus.
Kodo kaina - lygiai pusė Leveko užsiprašyto mokesčio.
Perveskite pinigus į šią sąskaitą, po to lagaminas atsidarys.
Tu esi Mokesčių rinkėja.
Atėjau jų surinkti.
Jei taip, kas tada tu?
Mano vaikinas.
Tikra tiesa.
Jei turi kodą, sutiksiu su sąlygomis.
- Pone Utami... - Atidaryk jį.
Turi kodą?
Tebeturiu draugų agentūroje.
Minutėlę. Negali jo atidaryti.
Kai tavo mylimiems žmonėms gresia pavojus, padarysi viską, ką reikia.
Voilà.
„Actekas“, kaip ir žadėta.
Labai ačiū.
Malonu su jumis dirbti.
Taip, labai ačiū.
Vis tik mano reikalai dar nebaigti, o jums jau galas.
Kodėl manot, kad išleisiu jus iš čia gyvus?
Gal dėl tos dešimties milijonų dolerių premijos, kurią daviau už tavo galvą.
Nežinau, kiek čia yra premijų medžiotojų,
bet jie tikrai žino apie tave.
LEVEKAS 10 MLN. DOLERIŲ
Žinai, kas juokingiausia?
Kaip ir tu, iki šios akimirkos pinigų aš neturėjau,
bet premijų medžiotojams to nebūtina buvo žinoti.
Jiems tereikėjo žinoti, kur esi.
Gerai, Levekai. Tu vertas daugybės pinigų.
- Paimsiu jį iš tavęs. - Ginklas!
Nė iš vietos!
Tu lavonas, bičiuli.
Liepk saviškiams nekrėsti kvailysčių.
Ir koks tas planas? Ką dabar darysi?
Nieko. Tu eisi su manimi.
Kaip galiu nieko nedaryti ir eiti su tavimi?
Pusgluši, kaip iš čia išeisi?
Duosiu 20 milijonų, jei nušausit šitą. Nudėkit ją dabar.
Pasiruošęs?
Pasiruošęs kam? Ne, nepasiruošęs. Tikrai ne. Ką...
Išviliok juos į priekį. Aš eisiu iš galo. Paimk buteliuką. Dabar! Eik!
Laiptai.
Kur eini?
Seide?
Aš savas.
- Džonasai? - Labai tavęs pasiilgau.
Klausyk, mums nieko nebūtų išėję, girdi?
Ne. Aišku, kad nebūtų. Netekau per daug kūno dalių.
Taip neišgyvensi. Bet pažvelk į šviesiąją pusę.
Vis dar puikiai matau.
Džonasai, dabar aš užsiėmusi.
Žinau. Klausyk, netekti akies buvo bjauru.
Bet patikėk, kai sprogimas nunešė šitą,
tai buvo geriausias dalykas, nutikęs gyvenime.
Rimtai, tai pakeitė visą mano gyvenimą. Dabar aš geras, rimtas klausytojas.
Čia kita ausis.
Ausies man nereikėjo. Tęsk. Daryk, ką reikia.
Palauk.
Gerai, taip. Atrodė kietai, bet tai sukčiavimas.
Tu ne Mokesčių rinkėjas. Kas tu, po galais?
Kaip ji ir sakė.
Aš - jos vaikinas.
DĖMESIO: ĮRANGOS GEDIMAS
Ne!
Turit mane ištraukti.
Ne, liksit čia.
Duok man ginklą.
Prakeikimas.
Nagi, Mokesčių rinkėja. Duok man mano ginklą.
Turėtum gėdytis.
Iššvaistei tokį talentą.
- Mudu galėjome tiek daug... - Tu neturi nieko, ko norėčiau.
O ko tu nori? Nori vaikino? Kaip banalu.
Jis tavęs nepažįsta. Nemato tikrosios tavęs.
Koulai?
Koulai!
Permesk mane ten.
Su ta suknele atrodai nuostabiai.
O tau dažniau reiktų dėvėti kostiumą.
- Jis vos nemirė šaldytuve. - Bet aš to nepadariau. Tai jis.
- Šaldytuve, kiek laiko? - Tavo darbas?
- Kodėl aš kiščiau katiną į šaldytuvą? - Ką čia kalbi?
- Tu jo neįkišai. - Manau, viskas ir taip aišku.
- Nepastebėjai jo ir uždarei. - Tik ne istorija apie katiną.
- Tai jo darbas. - Taip, vėl istorija apie katiną.
Taigi, kelionė po Europą traukiniu. Skamba labai romantiškai.
Jei nori parašyti knygą, reikia atlikti tyrimą.
O ką visose tose vietose veiks Seidė,
kol skaitysi supelijusius senus rankraščius apie ūkininkystę?
Dėl manęs nesijaudink. Turiu sąrašą klientų, kuriuos reikia surasti.
Esu tikra, kad surasi juos visus, brangioji.
Žinau, kad surasiu.
Taip, ji suras.
Kuruoti meną daug smagiau nei aš maniau.
- Taip. - Taip. Dieve, norėčiau būti tavim.
Išskyrus tą dalį, kai tu miegi su mano broliu.
Kas?
Prašyčiau.
- Taigi... - Mes prie stalo.
Pažadate pasirūpinti šiuo mažyliu, kol mūsų nebus?
Taip, myliu sukulentus.
- Argi sunku nenumarinti kaktuso? - Kartais gali būti sunkiau nei atrodo.
- Tačiau verta. - Dar ir kaip.
Kalbame apie kaktusą. Ar ne?
Jį reikia palaistyti kartą per mėnesį.
- Ar kalbam apie... Gerai. Tarp eilučių. - Gerai.
- Teisingai. - Yra...
- Yra paslėpta prasmė. - Taip. Yra... Ir dar...
- Keli lygiai. - Gerai, puiku.
- Jūsų mama ir aš, mes turim... - Tokios istorijos nėra.
- Ji ne apie kaktusą. - Ne, ne apie kaktusą.
Ji susijusi su imtynėmis.
Ar jis tau minėjo, kad mokykloje buvo imtynininkas?
Gerk vyną.
Gerai.
PO TRIJŲ MĖNESIŲ...
- Labas, mielasis. Atleisk, kad vėluoju. - Graži mašina.
Tu tikra, kad CŽV neleido tau pasilikti Utami pinigų?
Norėtum. Aš ją pasiskolinau.
Kaip praėjo susitikimas su profesoriumi Kirklandu?
- Labai gerai. - Tikrai?
Jis davė man puikių duomenų.
Čia Raulis.
Jis ginklų prekeivis,
bet darbas lieka mašinoje.
Pasimatymas.
Laikas, skirtas tik mums.
Tik mums.
Išvertė Sandra Siaurodinė