Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
PŘEDMĚSTÍ WASHINGTONU, D.C.
DR. YATESOVÁ ODMÍTNOUT - ZPRÁVA - PŘIJMOUT
Nepřišla jste na schůzku.
Přišlo volání hor.
Sadie, je normální, že vás to zasáhlo.
Smrt, ať už číkoli, nás může převálcovat.
Tady nejde o to, co se stalo.
Ani jsem ji pořádně neznala, ale...
Byla jako já.
Stejný věk, stejné zaměstnání.
Její byt vypadal úplně jako můj.
Pěkný, ale chladný.
Prázdný, až na jednu ubohou pokojovou kytku, což je víc, než mám já.
Umřela o samotě.
Sadie, zůstaňte pozorná. Žádné zásadní kroky, žádné velké změny.
Rafťáka, co jsem potkala, si brát nemám?
Začněte pokojovou kytkou.
Asi bych ji snědla. V chladném, prázdném bytě mám chladnou, prázdnou ledničku.
Nakoupím si něco k jídlu.
- Ozvu se zítra. - Jo.
Žádné pesticidy, víc živin. Zkrátka chutná lépe.
Takže dvacka.
Promiňte.
PRŮVODCE AMERICKÝMI BYLINAMI
POKLADNA
Pět, šest, sedm. Hezký den.
Měl bys koupit akcie těch lokátorů. Ztratil bys i zadek, nemít ho přirostlej.
Tys vlasy ztratil. I přirostlý.
Naběhl jsem si.
Ty, Cole. Jsi v pohodě?
Jo, prý jsi dostal kopačky. To je pech, kámo.
- Edno. - Když se nudím, tak drbu.
Náhodou to bylo vzájemný.
To říká každej odkopnutej.
To je pravda.
Možná buď trochu míň náročnej.
To holky nemají rády.
Já nejsem náročnej.
Prostě jsme se odcizili. A fakt to nechci rozebírat.
Nechceš se sjet?
Mám v dodávce koláčky.
Ne, díky.
Tak mi pohlídej stánek. Já se jdu sjet.
Dobrou chuť.
- Tady. - Jen tohle.
- Jen to. - Pro mě taky.
Losos. Halibut. Vše čerstvé.
Chcete pomoct?
Ano, děkuju. Vezmu si tuhle.
Begonie. Dobrá volba.
- Tak se jmenuje? - Jo.
Je pěkná.
To jo.
Ať listy nežere žádný mazlíček. Mohou být mírně toxické.
Hezká a mírně toxická.
Jako všechny moje spolubydlící.
To bydlíte se všema mýma bejvalkama?
Jak často se má zalévat?
Zhruba obden. Begonie potřebují trošku lásky.
Já jsem vlastně často pracovně pryč.
Tak dobře.
Chápu. Míň lásky.
Co tchynin jazyk?
Ten stačí zalít ob týden.
Někdy bývám pryč dýl. Měsíc i dva.
Tak fajn.
Tak proč chcete kytku, když vůbec nejste doma?
Ne že bych nebyla doma vůbec. Jen...
Co kdybyste mi našel něco míň náročného?
Jistě. A co si prostě koupit umělou kytku?
- To je smutný. - Ne tolik jako zabít rostlinu.
A dneska jsou k nerozeznání od živých.
- Nezabije je žádná míra zanedbávání. - Zanedbávání?
Víte co, beru tuhle.
- Fajn. - Děkuju.
Omlouvám se. Já vám tu rostlinu prodat nemůžu.
Neměl bych čisté svědomí.
Čisté svědomí? To jste nějaký svatý ochránce rostlin?
Jen nedokážu prodat rostlinu někomu
- tak lhostejnému vůči něčemu živému. - Cože? Tak mluvíte se všemi zákazníky?
Jsem v šoku, že vůbec něco prodáte.
Ani to vlastně není můj stánek. Jen nechci být spoluviník...
Neprodáte mi kytku, co ani není vaše?
- Jo. - Cole.
- Co se děje? - Dobrý den.
- Jsou to vaše rostliny? - Ano.
Skvěle. Ten strašák do zelí mi nic neprodá.
- Vtipný. - Stojí 10 dolarů, zlato.
Edno, ona...
Tak jo, víte co? Chcete rostlinu? Tu máte. Kaktus.
Stačí mu kapka lásky, pro vás perfektní.
Měla byste ho vyhodit.
- Ona prostě... - Hezký den.
Spi sladce, květinko.
- Věřila bys tomu? - Ne.
Byla jsem si jistá, že si vyměníte čísla.
- Cože? - Jo.
Za vším tím pitomým hádáním jste flirtovali.
- Co, my flirtovali? - Děláš si srandu?
Jsi snad sjetej ty? To sexuální napětí se dalo krájet.
Pohlídej mi stánek.
Hej, par...
- Pardon. Promiňte. - Do hajzlu.
Zdravím. Zdravím. Jo, to jsem já.
Pardon. Jen...
Jdete tu kytku vysvobodit?
Ne, nejdu. To je vtipný.
Ne, já jen...
Říkal jsem si...
jestli byste si nechtěla někdy vyjít.
- To myslíte vážně? - Jo.
Jo, já zkrátka...
Vím, že jsme se předtím kapku...
hádali.
Ale přišlo mi, že pod povrchem bylo...
něco.
Něco?
Jo.
Pletu se, že jo?
Tak to je trapný.
Promiňte. Špatně jsem si to vyložil.
Dala bych si kafe.
Kafe? Chcete si dát... Jo. Jako teď?
Ano, teď.
Nastupte si.
Jo, teda... Jo. Jo.
- No, já jsem Cole. - Pás.
Jo, jo. Pardon.
Vydržím to.
Tak jo.
Ten kanál se mi líbí. Připomíná mi Amsterdam.
Kurátoři umění dost cestují, co?
To jo. Po celém světě.
Já to zbožňuju. Prostě sednout na letadlo, na poslední chvíli,
a pak, rozumíš, vykročit do nového světa.
Ty jo.
Ježíši, neříkej, že jsi jeden z těch velkých tvrďáků, co se bojí vyjet ze země.
Zaprvé, dík, žes řekla, že jsem velký a tvrdý.
Toho se drž. A cestuju. Cestuju hodně.
- Opravdu? - Jo.
Jo, myslím, že cesty, co plánuješ nejmíň, ti toho dají nejvíc.
Souhlasím.
Lincolna střelili přes ulici a umřel vedle.
Zníš jako velký fanoušek Lincolna.
Vlastně dějin celkově.
Hlavní obor zemědělství, vedlejší dějiny. To je má skutečná vášeň.
Víš, píšu knihu.
- Vážně? - Jo.
O dějinách farmaření?
Ne, o vzestupu a pádu různých říší a zásadní roli, kterou zemědělství...
Jo, je o farmaření.
No a jak ti to jde?
Teda, teď mám zrovna pauzu.
Táta se před pár lety zranil, tak jsem se mu vrátil pomoct s farmou.
Na psaní mi moc času nezbývá.
To mě mrzí.
Ale to je dobrý. Dopíšu to.
Tys neviděla Vymítače ďábla? To je klasika.
Jeden z nejděsivějších filmů vůbec. A natáčeli ho přímo tady.
Nevím. Mě filmy nevyděsí.
Jo, protože jsi neviděla Vymítače ďábla.
Ne, můžu si zvolit, že se nevyděsím.
Tak fajn. Vsadíme se. Dáme si závod až nahoru.
Když tě porazím, řekneš mi, co tě vyděsí.
- Tak platí. - Bezva. Tvá odvaha se mi líbí.
Moment, počkej, počkej. Jen si... Vydrž.
Ale nech toho. Dej to všechno sem.
Poneseš mi všechny věci? Tak jo. Počkej moment.
Chceš vzbudit lítost?
Přesně tak.
Ty jo, kamaráde.
- Připravena? - Jo.
A teď!
Hádám, že asi cvičíš.
Jsi v pohodě?
Jasně.
NÁRODNÍ UMĚLECKÁ GALERIE
No páni. Moneta miluju.
Takže si zvolíš nebýt vyděšená?
Když mi bylo šest, uprchly jsme s mámou ze země.
Na raftu.
- Prokrista. To muselo být... - Horší, než si dovedeš představit.
Slunce, vlny, žraloci, lidi křičeli, plakali.
Byla jsem vyděšená. Jako všichni.
Chtěli se vrátit, ale... Máma byla děsně silná.
Pět dní nás všechny držela nad vodou, až jsme dopluli do cíle.
A doteď si pamatuju, jak se na ni na pláži dívali.
Já prostě, víš, chtěla být jako ona,
silná a odvážná.
Ten den jsem se rozhodla, že už se nikdy ničeho nebudu bát.
A nebojím.
Věřím ti.
Ale je rozkošný, že tě děsí ten film s tou holčičkou.
- Bože. Můžu si za to sám. - To... Jak že se jmenuje?
- Vymítač ďábla. - Musím ho vidět.
Nejděsivější film vůbec. Měsíc budeš mít zlý sny.
- No teda. - Uvidíš.
Bylo to naprosto úžasný.
Bylo to báječný.
Nechci být příliš troufalý,
ale kdybys někdy chtěla zajít na skleničku...
A co teď?
Tak jo.
Znám bezva podnik.
Hej!
Děkuju.
Jsi úžasná.
- Jak to, že tak válíš? - Tohle je rockaoke. Žádná důstojnost.
A dále vystoupí Cole Turner, který vás dostane do varu
- písní „20th Century Boy“. - Co se stalo?
- Ne, ne, ne. Ne, ne. - Asi jsem zapsala tebe.
- No tak, Cole. - Sadie.
Sadie, stydím se zpívat i ve sprše.
- Zkus to. - Necítím se.
- Cole! Cole! Cole! - Cole Turner.
- Kde je Cole Turner? - Prosím.
Já nemůžu.
Nejde tam. Zavolejte někoho jinýho.
Dej mi ten mikrák.
Děkuju.
Jezdíš do ciziny, vidíš svět, cestuješ,
potkáváš zajímavý lidi. To je panečku život.
Poslední dobou nevím jistě.
Někdo, koho jsem znala, právě umřel. Kolegyně.
Přimělo mě to zamyslet se.
Člověk toho od života chce spoustu...
A je tak těžký najít někoho, kdo...
Kdyby jen lidi mohli být víc jako tvůj kaktus.
Aby nepotřebovali pořád zalévat?
Jo. Přesně tak.
- Jen žili vlastní životy. - Jo.
Nepotřebovali nikoho dalšího, aby o ně pečoval.
To dává smysl.
Dobré ráno.
- Co? - Nic.
Tak dobrou noc.
Teda dobrý ráno.
To bylo pořádný rande.
Nemyslíš ran-den?
Pravda. Jo, to je... Oficiálně. To jsem zažil poprvé.
Jo, já taky.
No, tak sbohem.
Sbohem.
No, těším se na náš příští den.
- Ahoj. - Ahoj.
Buď kaktus.
Žádný zásadní kroky. Žádný zásadní kroky.
Buď kaktus.
Panečku.
První farmář?
Jo.
Víš, ta síla, cos cítila, ta pochází ze země.
Nazdar Coleslave.
Nazdar tati. Dík, žes mi včera sbalil stánek.
V pohodě. Edna mi pomohla. Byla sjetá.
Podívejme se, kdo je konečně doma.
No tak, klídek, mami.
Přijel ze sexování s cizí holkou, ne z boje proti Němcům.
No tak, dělej. Kápni božskou.
Takže... Jmenuje se Sadie a je...
Je úžasná. Vím, že to zní trochu bláznivě,
ale myslím, že by mohla být ta pravá.
Skutečně? To je teda rychlý.
Nemůžu se dočkat, až ji poznám.
Řekls jí, žes na střední zápasil?
- Ne. - Co je to?
Udělal sis selfíčko v posteli, zatímco spala?
Ty jo, to je ujetý.
To dělají sérioví vrazi, než oběť zabijou a vezmou jí oční víčka.
Byl jsem šťastný. Chtěl jsem to zvěčnit.
- Už to dělá zas. - Co dělám?
To jen... Cole, dovedeš být kapku...
- Horlivej, náročnej, zoufalej, pomatenej. - Co?
Jo, tohle všechno. Ty přiblblý dárky, neustálý textovky.
Proto to nevyšlo s Fionou.
Fiona byla kráva.
- Jsi beznadějný romantik po mámě. - Řekni jí, žes na střední zápasil.
Tak hele, nejsem náročnej, ani horlivej.
A abys věděla, dneska jsem poslal jen jednu zprávu. Jednu.
Tři. A pár nevinných emoji, ale to se nepočítá.
Emoji se počítají.
On to podělá. Dejte na má slova.
Nepo...
Je vážně skvělá.
Uvidíte.
NEJLEPŠÍ RANDE VŠECH DOB!
Hej. Soustřeď se, Coleslave. Pojď. Musíme sesbírat plno medu.
JEŠTĚ JSEM NAŠEL TENHLE ANIMOVANEJ HAHA
Chceš lano?
Ne, dobrý. Vydrž. Jen to musím zaháknout. Vteřinku.
Mám to vzít? Můžu to vzít. Je hned tady. Mám ho na dosah ruky.
Haló?
Dobrý zprávy.
Úroky u hypoték nikdy nebyly nižší.
Ozvala se?
Třeba máš rozbitý telefon.
- Jo, možná bys měl dát tvrdej reset. - S telefonem nic nemám.
Ne, ne. Já myslela v životě.
Pochlapit se, odstěhovat se z domu rodičů.
Domu pro hosty.
Určitě to má logické vysvětlení.
Má.
Šel na to moc zhurta, tak ho zazdila.
Zazdila?
Jo. Když někdo přeruší veškerý kontakty.
Například, dejme tomu, mladá dáma jednu noc udělá strašlivou chybu.
A ten chlap jí pak neustále posílá emoji.
V jednom kuse.
Ona mě nezazdila, jasný?
- Zazdila. - Nezvedneš to?
Ne.
Hele, funíš jak lokomotiva. Nechceš si šluknout z dejcháku?
No tak. Jedeme.
Kristepane.
Děláš si srandu? Ty sis tam jakože zapomněl inhalátor?
Jako by nebylo dost smutný už jen to, že máš astma.
Ale ne. Zapomněl jsem ho u ní v kabelce.
A má na sobě takový ten přívěsek. Lokalizátor, jak je používám.
Tak jo. Virbl, prosím.
Žena mých snů je v...
- Londýně. - V Anglii?
- Londýn, „dáma v mlze“. - Tak mu nikdo neříká.
- „Šedá dáma“. - Ne, to jsou New York Times.
- Víš to jistě? - Ano.
Dost pracovně cestuje.
No vidíš. To dává smysl.
Nejspíš ji tam vyslali spěšně na poslední chvíli.
Rozumíš, mezinárodní tarify a vůbec.
Nejspíš tvé zprávy ani nečetla.
Jo, jo, to dává smysl. Fajn.
- Přesně tak. - Takže je to dobrý?
- Rozhodně. - Jo.
Cole, měl bys tam vyrazit.
- Cože? - Jo, zjev se tam a překvap ji.
Bylo by to romantické gesto. Budeme vyprávět vnoučatům.
Mami, to nemyslíš vážně. Cole a letět do Londýna? Ne.
Proč ne? Je to dokonalá příležitost,
aby vyrazil do světa a popadl život za pačesy.
Bude tě mít za blázna.
Anebo si řekne, že jsem typ chlapa, co na poslední chvíli sedne do letadla.
Ty ale takový typ nejsi. Vůbec necestuješ.
- Nebyl mimo USA. - To není pravda. Byl počat v Ontariu.
- Cole, to zvládneš. - Ale co farma? Je tu tolik práce.
- Nemůžu vás opustit. - Coleslave, o farmu se neboj.
- Jo. - Za pačesy. No tak.
Jo, jeď za ní.
Jé, víte, co mám?
Pamatujete, jak jsem nakonec neletěl na jarňáky do Španělska a dostal voucher?
O tom přesně mluvím, Cole.
Nechal sis ujít jarní prázdniny, abys dostal blbej voucher,
co jsi nikdy nevyužil.
To jsi prostě celej ty.
Dneska ne.
- No ne, pořád máš... - No ne, mám husí kůži.
Dík za varování.
Letím do Londýna.
LONDÝN ANGLIE
Nejde o žádný ujetý stalking. Je to prostě velké romantické gesto.
To je ohromný, hochu. Obdivuju tvou odvahu.
Letíš osm tisíc kiláků překvapit holku, cos viděl jen jednou.
To je esence romantiky, hochu.
Přesně tak. Chápete mě.
Zvlášť potom, co tě zazdila.
Já jsem... Počkat, co? To ne, ona mě nezazdila.
Jen nemá mezinárodní tarif.
No jasně.
Mezinárodní kurátorka umění nemá zahraniční tarif. To je dost zvláštní.
Když je řeč o romantických gestech, co to máš tam vzadu?
- To je kaktus, ne? - No, jo.
Jo, to je takový náš interní vtípek.
Malý kaktus. Ta se tutově potrhá smíchy.
Dobrá, už jsme skoro tady. Tower Bridge.
Bude to 137 liber, prosím.
- To je skoro dost, ne? - No jo, jo, je to strašný.
Nikdy si neber taxíka z letiště do centra Londýna.
Bude tě stát majlant, hochu. Jo. Páčko.
Mějte se. Díky moc.
Hezkej večer. Dobrou noc.
Poslouchej mě.
To není možný, že ti cituju text písničky „The Taxman“.
To je děsný. Vážně se čím dál víc podobám svému otci.
Je pravda, co se říká.
Když potkáš celebritu, IQ ti klesne o 50 bodů.
- Kde to jsem? - Zkrátka... Jsi živoucí legenda.
Zastavils naši zásilku v Turecku,
ta nájemná vražda v Berlíně
a teď tohle s Elenou a přístupovým kódem.
Šéf o tobě mluví v jednom kuse. Je tebou už úplně posedlý.
„Taxman zabil Elenu. Taxman má ten přístupový kód.
Jak já chci najít a zabít Taxmana.“
A teď jsi tady.
Ne, nejsem Taxman, výběrčí daní. Jsem farmář.
Přijel jsem do Londýna překvapit dívku a ti chlapi mě unesli.
Učebnicové vymlouvání.
Popravdě kapku chabé. Ale provedení? Úchvatné.
Jako bys vážně věřil tomu, co říkáš.
Protože říkám pravdu.
Spletli jste si mě. Jsem Cole Turner.
Pas mám tam v tašce, v přední kapse.
Úchvatné. Je mi opravdovou ctí tě dnes mučit.
Tak jo, počkejte. Počkejte.
- Normálně začínám mlácením. - Počkejte moment.
Vidíš, i mně to působí drobnou bolest.
Jsem pro sdílení zážitku.
Můj terapeut říká, že jsem empatický,
což znamená, že se dokážu hluboce ponořit do pocitů druhých.
Želbohu je však šéf pořádně nervózní kvůli tomu přístupovému kódu.
Říká ti něco Schmidtova stupnice bolestivosti žihadel?
Počkat, cože? Tak moment.
Je to systém hodnocení bolesti způsobené kousáním a bodáním hmyzu.
Od prostého „au“ od včely medonosné
po „stříknutí a modlení“ od latinskoamerického mravence paraponera,
kterého můžete vidět připraveného v té krabičce na stole.
Znamená to, že si stříknete do kalhot
a modlíte se, aby vás milosrdná smrt vysvobodila.
Promiňte, pane,
podal byste mi rychle tu tašku? Přísahám, že jde o velké nedorozumění...
Obvykle začínáme pomalu a postupně přidáváme.
Ale vy jste výjimečný.
Takže začneme sršní mandarínskou.
Sakra. Do hajzlu.
Leda byste, pochopitelně, chtěl prozradit ten přístupový kód.
Žádný kód neznám! Říkám vám, máte nesprávného.
Jsem Cole Turner.
Koukněte na ten pas. Je v tašce.
To je prostě bravurní. Tohle bude zábava.
Pro mě, ne pro vás.
Do hajzlu. Ne, počkat...
Bože. Sakra! Do hajzlu!
Ty.
Dokážeš chodit?
- Cože? - Dokážeš chodit, Cole?
Sadie!
Drž hubu a krok. Pojď za mnou, než někdo sepne alarm.
- Umíš zacházet se zbraní? - Jo, jo. Ale...
Zastřel každého kromě mě. Drž se za mnou. Jdeme.
Sadie. Ježíši.
Sadie, co se to krucinál děje? Co je to za lidi?
Padouši. Nastražili past na našeho agenta a spadls do ní ty.
Agenti. Umělečtí agenti?
- Tamhle. - K zemi!
Umělecký agent ne. Rozumím.
Promiň, je toho na mě moc. Navíc mě zdrogovali.
Co jsi zač?
Agentka CIA. Aspoň než se dozvědí o tomhle fiasku.
Pojď rychle.
Prokrista, ty jsi špiónka!
Víš vůbec, kam jdeš?
K zemi!
Za tebou!
Jseš zraněnej?
Ne, je to to nejúžasnější, co jsem kdy...
Vůbec to nechápu. Furt se vyptávali na Taxmana.
- Ptali se tě na Taxmana? - Ne, myslí si, že Taxman jsem já.
Myslí si, že ty jsi Taxman? Že by se Taxman chytil do tý chabý pasti?
Chytili Taxmana, a jsi to ty?
- To ty jsi Taxman! - Bože.
Bože!
Projdi to dole.
Ani hnout!
Zastřel ho!
- Hej, hej! - Střílej!
Jen zvedni ruce.
Říkals, že umíš střílet!
Na plechovky, ne na lidi.
Promiň, promiň.
Tady.
Tam! Běž!
- Pohyb! - Kde jsou?
Já ti dám kurátorku umění.
Tys byl taky někdo jinej. Milej, zábavnej, nenáročnej na údržbu.
Já blbá ti po návratu chtěla zavolat.
Kryj mě.
Cole.
Fakt jsi mi chtěla po návratu zavolat?
Ano, než jsi mi poslal 11 zpráv za dva dny.
- Sedm. Emoji se nepočítají. - To teda jo.
Emoji se počítají. Dělej.
CHAJBARSKÝ PRŮSMYK PÁKISTÁN
- Pojď. - Kde to ksakru jsme?
Skoč! Cole, dělej!
- Spolkl jsem kámen. - Jdeme dál!
Kryj mě.
Stát!
Vystupte si.
Dělej!
- Přes ně neprojedeš. - Tamtudy nejedeme.
Víš, co děláš? Už jsi to dělala?
Budu dělat, že jo.
Nemůžu uvěřit, žes mě nechala unést a mučit, a to po jediným rande.
To tys přiletěl do Londýna.
To mě poser!
- Ty se mi zdáš! - Co?
Stalkeroval jsi přes oceán, abys mě našel.
Tak se kaktus nechová!
Stalker není sloveso.
A bylo to romantický gesto!
Prověřila jsem si tě. Nikdy jsi ani neopustil zemi.
Ty sis mě prověřila? Tak kdo koho stalkeruje?
Sadie!
Pozor!
- Uškrť ho. - Obvykle zaklepou.
On nezaklepe. Prostě ho uškrť.
Cole! Sedí se ti pohodlně?
Promiň, promiň.
Je to to, co myslím?
Měl to být vtípek.
Zdál se vtipnější, než jsem jím zabil člověka.
Hej.
Musíme jít.
Velcí chánové
tuto zemi křižovali.
Brutální zabijáci.
Říkalo se, že jestli některého z nich chcete najít,
musíte překračovat mrtvé.
Taxman má tvář. V databázích tajných služeb ani zmínka.
Asi funguje neoficiálně.
SUBJEKT: „TAXMAN“
Chytré.
ŽÁDNÉ VÝSLEDKY
Mám na rukou krev.
Je to krev zlých lidí. Udělali jsme, co jsme museli.
Tak tohle si namlouváš?
Jsi lhářka.
Tady nejsem lhářka já.
Řekla jsem ti věci, co ještě nikdy nikomu.
Všechno byla pravda.
Všechno ne!
Dobře, tak jedna lež. O mý práci.
Já ti na to taky parádně skočil.
Zvlášť na ten tragickej příběh o kolegyni, co umřela. To je hnusný.
Zrovna tohle byla pravda. Jmenovala se Elena.
A vážně umřela?
Možná jsem ji zabila.
Cože?
Byla to nepřátelská agentka.
Dělala pro tyhle.
Říkalas, že byla kolegyně.
Byla. Svým způsobem.
A o tomhle přesně mluvím.
- Jen samý lži a další lži. - Nejsou to lži a další lži.
Je to podlež tý původní lži.
- Ty se mi snad zdáš. - Hele.
Fajn, lhala jsem ti o práci. Ale tys mi lhal o tom, kdo jsi.
Tak promiň, že jsem zkreslil pár detailů,
abych oslnil nejúžasnější ženskou, co jsem poznal.
- Prosím tě. - Která očividně zabíjí kolegyně.
Kristapána! Zabila nevinný lidi, Cole!
Víš ty co? S tebou jsem skončila.
Drž hubu a krok a dělej, co říkám.
Čím dřív se tě zbavím, tím dřív se vrátím na misi.
Fajn. Tak víš co?
Chci se dostat od tebe a odsud, co nejrychleji to půjde.
To bys měl.
S těmahle lidma už jsem totiž měla tu čest a jsou nemilosrdní.
A teď si myslí, že ty jsi já, takže tě hledají, Taxmane.
Promluvím s Utamim. Získám trochu času.
A ten přístupový kód?
Zdá se, že Borislov byl moc pomalý.
Jako obvykle.
Ale konečně vím, jak Taxman vypadá,
takže ho najdu.
Co je to?
Ten nic neví.
Nemůžeme si dovolit takovéhle selhání.
Hra, kterou hrajeme, je jedinečná.
Když uspějeme,
získáme bohatství a moc.
A když prohrajeme, zemřeme.
Když tedy budeme mít štěstí.
Ne, prosím.
- Prosím. Pomozte mi. - Už žádné chyby.
Ne.
Rozešlete tu fotku všem lovcům lidí na kontinentu.
Jeden milion dolarů. Za živého.
On jediný nás může dovést k tomu kódu.
Jestli někdo Taxmana zabije, ta odměna padne na jeho hlavu.
Hned se vrátím.
Úplně jako tvůj farmářský trh.
Pojď.
Kam mě to vedeš?
Zpátky na tvou farmu, jestli to teď nepoděláš.
Drž se u mě.
Tvař se nenuceně.
Jak se vede?
Co je? Přátelský není nenucený?
To se podívejme. Slunečnice Sadie.
- Marco. - Sluší ti to.
Kdo je tvůj kámoš?
- Jsem... - Civilista, co jsem právě zachránila.
Vypadáš hladově, kámo.
Něco do tebe dostanu.
Pojď.
Pojďte se posadit.
No jo. Ta bitka v jeskyni. Mělo mě napadnout, že to jsi ty.
Byli to titíž lidi, co ukradli Aztéka.
- Co je Azték? - Biochemická zbraň.
Hrozivá. Tak smrtící, že by vyhubila východní pobřeží USA.
To je tajný.
Prodají ho.
Dík za info.
A využívají ty jeskyně s vysoce nákladnou ochranou.
Toho je schopen jediný člověk.
Leveque. Zdiskreditovaný francouzský špión.
Většinu války si hrál tady u nás.
A pak se udělal pro sebe. Prodej zbraní, nájemné vraždy.
Jestli je tvůj cíl, buď opatrná. Je nebezpečný.
No, kámo, nejlepší chaat široko daleko.
Dobrou chuť.
Tenhle je tvůj, slunečnice. Extra pikantní, jak to máš ráda.
Takže vy dva jste, prostě, pár?
- Jo. - Ne.
- Ano. Jo. - Ne.
- Bylo to tak pět měsíců. - Dlouhá doba.
Měli jsme dost společnýho. Pracovně i nepracovně. Co, Mahmúde?
Chápu. Rafinovaný.
Tak to není. Někdy je jen snadnější chodit s někým z branže.
To vždycky.
Jen bych tomu, co jsme dělali, neříkal chození.
Prosím, soustřeďme se.
Je to půvabný. Parádní.
- Fajn. - Fakt parádní.
Musím najít Aztéka.
A chci, aby tví lidi dostali Colea bezpečně do Ameriky.
- Co je doopravdy zač? - Nikdo.
On je omyl.
To ty jsi omyl. Říkala, že je kurátorka umění.
- Tak počkat. - Bože.
Tys řekla... Co?
- On je tvůj kluk? - Je děsně vtipnej.
Chudáku stará. Myslels, žes potkal úchvatnou partii. Ne Matu Hari.
Ale aspoň za to ten nahej taneček stál.
- Kristepane. - Ne, nestál.
Ale no tak.
No tak. Stál. Mně teda jo. A přišel jsem o ruku.
Ztratil jsem ji.
- Počkat. Tys ztr... - Jo, fuč. Je umělá.
- Sáhni si. - Kvůli Sadie?
- Jo. Jen si sáhni. - Ne. To je dobrý. Jak?
Jako pár jsme si se Sadie zajeli na romantický výlet do Myanmaru.
Ne. Šlo o misi.
Těch poloh byla spousta.
Nevím, jestli si vzpomínáš. No, zvrtlo se to.
Mě zajali a Sadie se trhla.
A totéž nakonec tajná policie udělala mně.
- Prokrista. - Jo, buď v klidu.
Máš dvě ruce, ale jen jeden život.
Víš, co mi schází nejvíc? Hádej.
- Jo. - Dělával jsem to furt.
Teď už nemůžu, co?
Promiň. Tys opustila svýho kluka a jemu usekli ruku.
- Co to s tebou ksakru je? - Nic.
Udělal bych totéž. Mise nade vše.
Že jo, slunečnice?
Jsem obklopený šílenci. Tak moment.
Vrátila ses zachránit mě, nebo získat Aztéka?
Byls druhotný cíl.
- To snad není možný. - Jistě vysoce prioritní druhotný cíl.
- A koukni na sebe, brácho. Daří se ti. - Každým slovem to jen zhoršuješ.
- Vím, co zkoušíš. Jen... - Marco.
- Ten se poved. - Hele.
Tak dostaneš ho zpátky domů, nebo ne?
Jen řekni ano.
Fakt bych nerad, kdyby se mezi Sadie a hladký útěk dostala moje ruka.
Jasně. Sadiiny oběti si musejí pomáhat, no ne?
- Děkuju. Fakt ti moc děkuju. - Nemáš zač, zlato. Pusu?
Ne.
Sbohem, Cole.
Jsem ráda, žes to přežil.
Chci, aby bylo naprosto jasno.
Už mě nikdy nekontaktuj.
- Dobře? - S radostí.
Už jsem zapomněl tvý jméno.
Který je stejně určitě falešný, tak...
- Neuvěřitelný. - To mi povídej.
Nabrnkla si normála, ale to si jen něco nalhávala.
- Jo. - Tak hlavu vzhůru.
Přestaň na ni zírat. Nebreč. Teď jsi v bezpečí. Pojď.
Vzadu máme bezva krám s chlastem. Ožereme se spolu do němoty.
Alkohol do chřtánu. Tohle je mý město. Vím o všem, co se šustne.
Zřejmě až na tohle.
Jděte. Oba.
- Marca je mi líto. - Mlč, ještě nás zabije.
Neboj. Chtěj ho živýho.
Nevím, co ty, ale jistě zaplatí i za tebe.
- To nepochybně. - Cole, zmlkni. Jen...
Zachraňuju tě.
Mám říct, že za tebe nezaplatí?
- Sladký. Měli byste si někam zalézt. - Jestli to pomůže, on není Taxman.
Jo, a já nejsem Samův vnuk.
No? Jako Samův syn, ten sériovej vrah, ale další generace.
Jsem nejlepší žijící lovec lidí.
Druhej nejlepší.
To bylo fakt působivý.
- Půjdeme? - Jo. Jo.
Zklamal jsi mě, Taxmane. Bylo to až moc snadný.
Teď kvůli tobě tvá přítelkyně zemře.
- To je divný. Bývá to naopak. - To tys mě sledoval do Evropy.
- Nalákán tvým lhaním. - Ježíši, měl byste si někam zalézt.
Stalo se. To nás do tý bryndy dostalo.
Vlezte do auta.
Dáma bude řídit. Taxmane, sedíš uprostřed.
No tak, skrč se.
No, tak to vytaxmanuj.
Taxman není sloveso.
Nepovíte nám, kdo jste?
Říkají mi Leopard.
To snad ne.
Říkali mu Leopard. Ale i leopardy můžou zabít lvi,
hyeny, blesky.
Vyhoď ho.
A jeď.
A kdo jsi ty?
Bůh. Lovec lidí.
No teda. V tom vašem světě máte fakt parádní jména.
Jako ve wrestlingový lize, ale děsivější.
Stačí otočit tímhle prstenem a naperu do tebe 50 000 voltů, sráči.
- Budeš si přát, abys byl mrtvej. - Pozdě.
Tohle je bezva. Děkuju ti za to.
- Co? - Říkal jsem si, jaký mám štěstí,
že mám v krku zabodnutej elektrickej puk
- s 50 000 volty... - Už nemůžu.
- ...co mi... - Zmlkni už.
Ty jo.
Měli byste si někam zalézt.
Víš ty co? Zastav.
Zajeď ke kraji. Moje auto je lepší.
Nechci otřást tvým sebevědomím, Bože, ale předchozí dva nepřežili.
Já jsem neotřesitelný.
Roky jsem se učil vyladit si smysl...
Mám vás, troubové.
Kdyby sis šel pro odměnu, kde dojde k předávce?
Koukni, zašiju tě někam do bezpečí.
Jestli se pro tebe nevrátím já, tak přijde záchranný tým.
Takže chceš fakt sama přepadnout letadlo plný gaunerů?
Musím najít Aztéka. O to jediný mi jde.
Panejo.
No, jestli to pro tebe něco znamená, je mi líto Marca.
Bože. Jako vážně?
Pokouším se sdílet pocity ohledně člověka, co právě umřel.
Jehož jsi dobře znala. Dokážeš to, nebo to umíš jen na prvním rande?
Po zbytek času už to jsou jen chemický zbraně, přístupový kódy,
střely a smrt.
Počkej, jaký přístupový kódy? O čem to mluvíš?
Ten hmyzák v jeskyni se mě dokola vyptával na přístupový kódy.
Ježíši!
- Myslí si, že mám přístupový kód? - Jo.
A říkáš mi to až teď?
Jé, tak promiň. Byl jsem v tu chvíli krapet zdrogovanej a unesenej.
Neuvěřitelný.
Jo a kdybys zapomněla, tak jsem farmář.
Žádnej superšpión.
Proč ses prostě nezeptala, kvůli čemu mě ten mučitel mučil?
Ty jseš neuvěřitelnej!
Cože? Co?
Co jsou přístupový kódy?
Aspoň mi můžeš říct, kvůli čemu jsem málem umřel.
Azték je ve vysoce zabezpečeném kufříku, co nejde otevřít bez přístupového kódu.
Elena rozluštila to DNA šifrování.
Jaký DNA šifrování?
Přístupový kód je celá genetická sekvence živého organismu.
- Šíleně dlouhá a jedinečná. - Páni.
Elenu jsem dostala, než ji stihla nahrát Levequovi.
- Takže si myslí, že ten kód máš ty? - Jenže nemám, protože ho zničila.
Že ho Leveque chce získat ode mě, ale znamená, že ho taky nemá.
Takže tu zbraň nemůže předat kupcům.
- Což znamená... - Že má pořád Aztéka.
Což znamená změnu plánu.
Věříš mi?
To si děláš prdel?
Dík za upřímnost.
Ty k... Nemůžu uvěřit...
- Chápeš? - Tu písničku? Děsně vtipný.
Při získávání našeho přítele jsi zanechala pěkně krvavou stopu.
- Výborně. - Dík. Ale platby nepřijímám v lichotkách.
Svý prachy dostaneš, lovkyně.
Tak ty jsi ten Taxman.
Eso CIA.
Tvůj pseudonym vyvolal tolik rozruchu jako ty.
Ale já tě znám.
Znám tě, protože jsem byl na tvém místě.
Na jedno použití.
Až na jeden den, kdy jsem se ocitl
v tratolišti krve ve škarpě na okraji Kábulu.
Všude kolem odpadky.
A pak jsem najednou prozřel.
Všechno jsem jim dal
a všechno jsem obětoval.
Je to mrhání životem.
A co jsme my?
Nástroje.
Postradatelní.
Zasloužíme si něco lepšího.
Řekni mi ten přístupový kód a můžeš jít.
Když to neuděláš...
No, oba víme, co bude následovat.
Já dostanu, co chci...
a ty umřeš tak jako tak.
Pro nic za nic.
Přísahám, že kód neznám. Ani nejsem Taxman.
Drž hubu.
Zpět k obchodu.
To jsou moje peníze?
Vaše platba bude odeslána brzy.
Proslýchá se, že jste ukradl zbraň, co nemůžete použít, takže jste předlužený.
A po mně chcete, abych pracovala za co? Za slib?
Ne, ne.
Prachy na dřevo.
A dokud je nedostanu, nezmizí mi z očí.
Nebo vás jednoduše zabijeme.
A uděláte ze svého šéfa chlapa, co nabízí velkou odměnu,
a místo placení pak zabijí?
Budu hádat. Tohle je ten idiot, co ho ztratil už na začátku.
Až přistanete, ty peníze dostanete.
Nazvala tě idiotem.
Jo.
Do očí.
Zabij ji, až přistanete.
Získej ten přístupový kód.
Až tě uvidím příště, ať je otevřený.
Vy neletíte?
Jestli se při otevírání toho kufříku něco zvrtne...
každý na palubě zemře.
Žádný stres.
Ano, pane.
Hledáme genetickou sekvenci.
Víš, co je „genetická“?
To je kaktus.
Nemáš žízeň?
- Klid. - Sociopate.
Já nejsem sociopat.
Víš, kdo tohle často říká? Sociopati.
S pár bláznivkama už jsem chodil, ale ty jsi naprosto vyšinutá.
Tohle je významnější než my dva.
A můj plán vyšel.
- Líp, než jsem si představovala. - Fakt?
- Představovala sis, že vyváznu živej? - Našli jsme Aztéka.
Jen co přistaneme, sejmeme je.
Budeme v bezpečí.
Svět bude v bezpečí. Všichni získají.
Co to má být?
Co...
má být tohle?
Očekával bych vetší diskrétnost...
od Taxmana.
To já taky.
Tak co jsi opravdu zač?
Pomocná síla?
Či přítelkyně?
- Věřte, že na přítelkyni se nehodí. - Hele, mně je to fuk.
Umřeš tak jako tak.
Hej, hej. Počkat. Počkat.
Kdo je idiot teď?
Mám ten přístupový kód.
Kecy.
On ho nemá.
Já ano.
Skutečně?
Tak zabijeme jeho.
Hej! Moment. Tak jo. Počkat.
Ten přístupový kód. Hned!
Jistě. Mám ho v kapse.
Dobrý.
Vážně?
Otevři to.
Do hajzlu!
Nemůžu uvěřit, že sis mě vyfotil ve spánku!
Ne tebe. Nás!
Já věděla, že jsi úchyl!
Já nejsem úchyl!
Víš, kdo tohle často říká? Úchylové!
Ukaž. Kouknu se.
Kristepane.
Vem ten kufřík a běž.
- Je tu padák. - A co ty?
Mise nade vše.
Ne. Nejdřív musím zastavit krvácení. Ztrácíš plno krve.
- Jdi. - Musím najít...
- Běž! - Říkám ti, že...
Vypadni odsud.
Hej!
Uhni, ty idiote.
Co to děláš?
Nemám ponětí.
OSTROV SOKOTRA ARABSKÉ MOŘE
O ŠEST HODIN POZDĚJI...
Sadie?
Bože.
Já říkala, ať vypadneš.
Taky že jo.
Jen jsem tě vzal s sebou.
- Jak dlouho jsem byla mimo? - Chvíli.
Tady si někdo vyhrál s padákem.
Měl jsem dost energie.
Tys ho vzal.
Jo. Jo.
Ty ho máš.
- Ty máš Aztéka. - Jo.
- Bacha. Opatrně. - Máš ty...
Zatratila jsi hodně krve.
Bylo to fakt zlý.
Promiň. Já nevím, co říct.
Děkuju.
Nemáš zač.
Pardon. Omluvte mě. Pardon.
Haló?
Levequ, nešlo to podle plánu.
- Ta holka osvobodila Taxmana. - Kolikrát dokážeš ztratit jednoho chlapa?
Poslouchej pozorně.
Jestli nedodáme funkční zbraň do 48 hodin, naši kupci nás zabijou všechny.
Tak toho Taxmana najdi,
jinak tě nebudou moct zabít oni, protože tě zabiju sám.
Šéfe. Našli jsme ten padák.
Fajn.
AGENTKA SADIE RHODESOVÁ
Hele, jestli budeš mít dost sil,
měli bychom zítra zkusit vyrazit pryč.
Jestli budeš mít síly ty.
Musíš mi říct jedno. Co je to za šlem?
To je barvínek a gavilana.
Našel jsem je na pláži, rozdrtil a dal je tam,
abych zastavil krvácení a zabránil infekci.
- Odkud to umíš? - Četl jsem o tom.
Každá kultura napříč dějinami pěstuje vlastní plodiny
pro potravu, k ošacení nebo jako léky.
Já prostě nechápu, proč jsi nikdy nevytáh paty ze země.
- A je to tu. - Co? Ne, vážně. Očividně tě svět zajímá.
Já cestovat chtěl. Fakt. Chystal jsem se na to, až dostuduju.
Sbírat podklady pro knihu. Pak se táta zranil...
Tak jsem jel domů.
On už se nezotavil?
Ne, zotavil. Už je v pořádku.
Ale stárne. Musíme udržovat vysoké výnosy, abychom obstáli v konkurenci.
A branže se mění.
No zkrátka...
Potřebujou mě tam.
Opravdu?
A co ty? Tvoje máma musí být pyšná.
Dcera je agentka CIA. Ne?
Doufám, že by byla.
Máma umřela, když jsem byla malá.
- Jé, promiň. To jsem nevěděl. - To je dobrý.
Ujišťuju tě, že se to stalo už děsně dávno.
No a když umřela, tak jsem si našla cestu do armády.
Rozumíš, abych se měla na co zaměřit.
A pak agentura. Ta mému životu dala smysl.
Strasti nás posilují. Nemyslíš?
Jiné příbuzné nemáš?
V mojí branži je lepší být sama.
Opravdu?
Podle mě by každý rodič byl nesmírně hrdý...
na tebe.
Víš ty co? Nejde mi do hlavy, že je ten prďola pořád celej.
Možná nakonec dokážeš udržet kaktus naživu.
Možná jo.
Promiň mi to selfíčko.
Ty mi promiň ten roubík.
Jsme si kvit?
Platí.
Utíkej!
Přiveďte mi Taxmana živého, zabijte tu holku a já vezmu Aztéka.
Pohyb!
Vidím ji.
Pozor. Jsme Námořní pěchota USA.
Zajistěte zbraně a položte je na zem.
Ksakru.
Kde je kufřík?
Agentko Rhodesová. Je načase jet domů.
Jsme v pohodě. Díky.
Jdeme.
ÚSTŘEDÍ CIA
- Neškrtí vás to moc, že ne? - Ne.
Dobře. Jen to zkontroluju
Jo, dobrý.
Detektor lži, Jacksone?
Fakt se tak zoufale snažíš povýšit dřív než já?
Jen dělám svou práci, Rhodesová.
- Ne, to bys byl v terénu a hledal Aztéka. - Kdybys ty dělala svou, neměl bych důvod.
Ona za to nemůže. Jen se snažila zachránit mě.
Samozřejmě.
Přítel se náhodou namanul cestou.
Nenapadlo tě, že to může být cizí agent, co ti chce překazit misi?
Jasně. 180centimetrovej slaďouš vyslanej tahat z tebe líbáním a žužláním tajnosti.
- Patti, soustřeď se na přístroj, prosím. - Jistě. Pardon.
Oba víme, žes ho prověřil. Je to civilista a je čistej.
Civilista jak noha. Dalas přednost jednomu životu před tisíci, jestli Aztéka použijí.
Nechala jsem si zastřít úsudek emocemi.
Moment.
Tvrdíš, že byla chyba zachránit mi život?
Ano.
To je skvělý.
Fakt skvělý.
Cole, mrzí mě to, ale mají pravdu. Jeden život oproti tisícům.
Ne, chápu. Mise nade vše. To omlouvá vše.
Marcovu ruku, mě jako návnadu letišti.
- Chápu. - Byl tvá návnada?
- Ano. - Ne.
No...
Marco měl pravdu. K tobě se hodí někdo jako on.
Naprosto oproštěný od citových vazeb.
- Ochotný ztratit úd. - Co?
Víš co? Marco měl pravdu, ale ne v tomhle.
Máme jen jeden život a ty se ho až moc bojíš žít.
Říká mrtvej bez ruky.
Co je?
Cole, jel jsi rodičům na pomoc. Ale nemyslím, že tě ještě potřebujou.
- Vymlouváš se, aby ses vyhýbal žití. - Kdopak to mluví.
Tvá práce, služba, obětování, to je zas tvá výmluva, aby sis držela lidi od těla.
Bojíš se lidem otevřít. Mohla bys je totiž ztratit.
- Tak jako mámu. - Hej!
O ní nemluv!
A já se nebojím ničeho.
Vy dva byste si měli někam zalézt.
- Bože. - Patti, není ani připojený k přístroji.
Omlouvám se. Ale to sexuální napětí mezi váma by se...
Chce tě vidět šéfka.
Tolik k pořízení pokojovky.
Vím, že vás do toho zatáhla.
Ale...
stejně máte průšvih.
Hrozí vám žaloba.
Za co? Že jsem navštívil holku v Londýně?
Proč ji chráníte?
Vím, že to vypadá zle. Dokážu to napravit. Pořád můžeme Levequa dostat.
Vždy jste byla moje chráněnka, Sadie.
Ale když jednáte na vlastní pěst, nic nezmůžu.
Co prosím?
Ona Aztéka neztratila, že ne?
Ne, ne, ne. Intrikuje.
- Ne. Ne. - Chce ho zpeněžit.
To by Sadie neudělala.
Nechala jste Aztéka padnout do rukou známého zločince.
Jste suspendovaná, než se to prošetří.
Ale víte, jako to chodí.
Až to skončí, budete ráda, jestli si udržíte práci.
Podívejte, co dělá. A to je jen za poslední půlrok.
Je to lhářka a vražedkyně, Cole.
Tuhle chcete chránit?
Představit mamce?
Můj ty bože.
Co to jako je? Pokojová rostlina?
No, to není pokojová rostlina, ale laskavec. Plodina.
Pěstovaná na americkém kontinentu tisíce let pro potravu,
ale často využívaná Aztéky i k rituálům.
Kristepane. Ta rostlina nebyla její. Vzala ji Horvathovi, tomu vědci.
Byl posedlý tím, jak Aztéci používali lidské oběti.
Genetická sekvence toho laskavce je přístupový kód.
To mě podrž.
Okamžitě tu rostlinu dovezte z Elenina bytu.
Můžeme tak nalákat Levequa. Vyšleme mu vzkaz.
„Taxman je ochotný prodat přístupový kód.“
Do toho nepůjde.
Leda bychom nastražili návnadu.
Přístupový kód je rozdělený na čtyři segmenty.
Pošlete mu ten první.
Co? Dát mu část toho klíče? To je šílený.
Přesně tak. Agentura by to nikdy nedovolila.
Jestli to tedy Taxman dělá, musí jednat na vlastní pěst a nabídka je pravá.
Leveque je zoufalý. Chytí se.
To znamená, že budeme potřebovat Taxmana.
Mě? Ne, v žádném případě.
Jen naoko. Ani se k vám nepřiblíží.
Tak proč potřebujete mě? Použijte atrapu. Přestrojte Jacksona.
To je super nápad.
Pane Turnere, vím, že to nechcete udělat, ale taky vím, že to uděláte.
Dokud vás Leveque považuje za Taxmana, jste v nebezpečí.
Tak mě dejte do ochranné vazby. Schovejte mě, než ho najdete.
A co vaše rodina?
- Co jako? - Lidi jako Leveque nikdy nepřestanou.
Bezpečí vaší rodině zaručí jedině to,
že ho odstavíme.
Ne, ne, ne.
Cole. Je to příliš nebezpečný.
Využívají tě.
Zajímavý. Totéž totiž právě řekl o tobě.
Připomeň mi, kdo že to neustále riskuje můj život?
Já vím, že jsi naštvanej, ale tohle je chyba.
Chránit ty, co miluješ, není chyba nikdy.
Třeba ti na někom jednou bude záležet tolik, že to pochopíš.
Rhodesová.
Prosím, nechtě mě tu operaci vést.
Znám Levequa líp než kdo jiný.
Jděte domů, Sadie. A zůstaňte tam.
EXTRAKCE, ČÁST 1.
1. ČÁST KÓDU ZBYLÉ TŘI ZA 5 MEGA
Co myslíte?
Co myslím? Myslím, že je to past.
Vyzkoušej ho.
Je pravý.
Třeba to není past.
Nebo je třeba jen hodně dobrá. Tak či tak, co nám zbývá?
Šéfe.
Pane Utami. Rád vás opět vidím.
Zvláštní. Když jste přijal první platbu,
nezmínil jste, že nemáte přístupový kód.
Brzy ho mít budeme. Azték bude váš, jak jsme slíbili.
Moje, předpokládám.
Sejdete se s Taxmanem?
Půjdeme společně.
Pokud bude mít přístupový kód, obchod dokončíme. Pokud ne, zabiju vás.
Pane Utami, pod jednou podmínkou.
Ať se stane cokoli, Taxman zemře.
Budiž.
Turnere, jděte dovnitř a předveďte se. Za 20 minut jste venku.
Nechte ten límeček. Nám to tu zní jako bouřka.
Pardon. Nesnáším obleky.
- Kolik máte lidí? - Včetně mě? Tři.
Tři? Jak to myslíte? Tři chlapy celkem?
Na tohle jsou tři chlapi málo.
CIA nesmí operovat na americké půdě. Musíme cestovat nalehko.
Cestovat nalehko? Copak vandrujete s batohem po Evropě?
Jste CIA. Co to vůbec znamená, cestovat nalehko?
Klid. Levequovi muži vás tam jen musí vidět.
Zatkneme ho, jakmile se ukáže.
Musíte hrát svou roli.
Už nejste farmář. Vzpomínáte? Jste Taxman. Tak jděte dovnitř.
Dobrý večer, vítejte.
- Stůl pro pana Taxmana. - Ano, tudy, prosím.
Na zdraví!
Bude to v pohodě. Vše máme pod kontrolou. Ti zlí se k vám ani nepřiblíží.
Tři chlapi.
Jsou tu.
Vidíme cíl. Má tu zbraň.
Připravit k akci.
Jacksone. Co to bylo?
- Cole. - Co?
Zmizte odtamtud.
Hned teď? Tak jo, tak jo.
Takže ztratíme Levequa?
Jacksone, co bude s mou rodinou?
Zůstanu tu.
Ona přijde.
Vím to.
To se podívejme, jaké to romantické místo pro naši první oficiální schůzku.
Přinesl jsem něco výjimečného, abychom si to společně otevřeli.
A doprovod. Snad vám to nevadí.
Omlouvám se. Vaši už nejsou mezi námi.
Takhle je to intimnější, ne?
Jste v pořádku, Taxmane?
Nerad bych, aby nám něco zkazilo večer.
- Děkuji. - Za co?
Že jste mi pomohl s mým doprovodem.
Aspoň už je nemusím zabít sám.
Bylo mi potěšením.
Ale nějak vám nevěřím.
Je mi jedno, čemu věříte.
Mým záměrem je odejít odsud jako velmi bohatý muž a zmizet.
Velký Taxman zrazuje svou vlast.
Ne. Proč byste to dělal?
Jak jste říkal, že mrhám svým životem. Donutilo mě to zamyslet se.
Tak ten nový začátek neoddalujme.
Ten přístupový kód.
Nejdřív peníze.
A... moje cena se zdvojnásobila.
Vyjednávání už skončilo.
No, vyjednávání nekončí nikdy.
Víte, to...
mi připomíná, jak jsem jednou...
prodával střely jednomu překupníkovi.
A on smlouval a smlouval, nepřestával.
Nakonec ty střely koupil a...
Po hodině se vrátil s tím, že zaplatil moc a chce lepší cenu.
Já na to, že teď už smlouvat nemůže.
A on, že chce vrátit peníze a už ty střely ani nechce.
Řekl jsem mu: „Už ty střely nemůžu vzít zpátky.
- Měl jste je hodinu.“ - Dost!
Ten přístupový kód! Hned!
Nebo oba zemřete.
Umí se pořádně rozčílit.
Máte ten přístupový kód?
Máte ho, nebo ne?
Jestli ho nemáte, bude to pro nás oba hodně bolestné.
Příteli?
Promiňte mi zpoždění.
Fajn, žes přišla.
No, co k tomu říct? Možná jsi mi trošku přirostl k srdci.
Co to má být?
Příležitost, abych si omrkla všechny hráče.
Pane Utami, vy máte peníze, takže budu mluvit k vám.
Cena přístupového kódu je přesně půlka Levequovy odměny.
Po otevření kufříku peníze převeďte na tento účet.
To ty jsi Taxman.
Jdu si vybrat daň.
Tak kdo jsi potom ty?
Můj kluk.
Přesně tak.
Jestli máte kód, přijímám vaše podmínky.
- Pane Utami... - Otevřete ho.
Máš ten přístupový kód?
Pořád mám v agentuře přátele.
Počkej. To nesmíš.
Když jsou tví milovaní v nebezpečí, uděláš cokoli.
Voilà.
Azték, jak jsem slíbil.
Mockrát děkuji.
Těší mě, že jsme srovnali účty.
Ano, děkuji moc.
Ovšem moje účty ještě srovnané nejsou. Zato ty už vyřízená jsi.
Proč myslíte, že bych vás dva nechal odejít živé?
Desetimilionová odměna, co jsem na vás vypsala, by mohla pomoct.
Nevím, kolik tu je lovců lidí.
Ale rozhodně o vás vědí.
LEVEQUE, 10 MEGA
Víte, co je sranda?
Stejně jako vy jsem ty peníze až doteď neměla.
To ale ti lovci vědět nemuseli. Stačilo jim vědět, kde jste.
Tak jo, Levequ. Máš vysokou cenu.
- Tohle si vezmu. - Zbraň!
Ani hnout!
Je po tobě, příteli.
Řekni svým lidem, ať nedělají hlouposti.
A jaký máte plán? Co uděláte teď?
Nedělej nic. Půjdeš se mnou.
Jak můžu nedělat nic a jít s tebou? Ty idiote, jak se odsud chceš dostat?
Dám ti 20 milionů, když zastřelíš ji. Když ji hned zabiješ.
Jseš připravenej?
Na co? Ne, nejsem. Rozhodně ne. Co...
Ty je zadrž. Já to tu oběhnu. Dostaň tu ampuli. Hned! Běž!
Schodiště.
Kam to jdeš?
Sadie?
Zadrž, jsem spojenec.
- Jonasi? - Tolik jsi mi chyběla.
Hele, nikdy by nám to nefungovalo.
Jasně, že ne. Ztrácel jsem moc částí těla. To není udržitelný. Ale ber to pozitivně.
Pořád mám poloviční zrak.
Jonasi, mám tu teď práci.
Já vím. Hele, přijít o to oko bylo mrzutý.
Ale ztratit tohle bylo to nejlepší, co mě kdy potkalo.
Vážně mi to změnilo život. Teď jsem dobrý, spolehlivý, aktivní posluchač.
To je druhý ucho.
Bylo mi k ničemu. Jen klidně pokračuj.
Moment, moment.
Fajn. Jo, to vypadalo parádně, ale nefér.
Ty nejsi Taxman. Co jsi sakra zač?
Jak říkala.
Její kluk.
POZOR: ZÁVADA HARDWARU
Ne!
Musíte mě dostat ven.
Ne, zůstanete tady.
Dej mi tu zbraň.
Ksakru.
No tak, Taxmane. Dej mi mou zbraň.
Měla by ses stydět.
Promarnit takový talent.
- Spolu jsme mohli tolik dokázat. - Nemáš mi co nabídnout.
No a co chceš? Chceš kluka? To je tak přízemní.
On tě nezná. Nevidí tvé pravé já.
Cole?
Cole!
Přehoď mě tamhle!
V těch šatech vypadáš úchvatně.
A ty bys měl víc nosit obleky.
- Málem umřela v lednici. - Ale já to nebyla. To on.
- V lednici? Jak dlouho? - To ty?
- Co bych dával kočku do lednice? - Cože?
- Nedals ji tam. - Je to jasný.
- Nevšiml sis jí. - Bože, zas ta historka s kočkou.
- Byl to on. - Jo, zas ta historka s kočkou.
Takže projet Evropu vlakem. To zní vážně romanticky.
Na knihu je třeba průzkum.
Co si počne Sadie, až ty budeš číst zatuchlý spisky o farmaření?
O mě se neboj. Mám celý seznam klientů, co potřebuju dostihnout.
Jistě je zmákneš všechny.
To nepochybně.
To jo.
To kurátorství je tak vzrušující.
- To jo. - Jo. Měnila bych s tebou.
Až na to, že spíš s mým bratrem.
Co?
No tak.
- Takže... - Večeříme.
Postaráte se o toho prcka, až budeme pryč?
Ano, sukulenty zbožňuju.
- Jak těžký je udržet naživu kaktus? - Někdy víc, než myslíš.
- Ale stojí to za to. - To si piš.
Nebavíme se snad o kaktusu? Stačí zalít jednou za měsíc.
- Nebo... Aha. Dvojsmysl. - Fajn.
- Přesně tak. - Má to...
- skrytý význam. - Jo. Tady... A...
- Úrovně. - Bezva.
- S vaší matkou máme... - Žádná historka není.
- Nejde o kaktus. - To teda ne.
Zahrnuje zápasení.
Vyprávěl ti vůbec, že na střední zápasil?
Pij si dál víno.
Fajn.
O TŘI MĚSÍCE POZDĚJI...
- Ahoj zlato. Promiň mi to zpoždění. - Pěkný auto.
Fakt ti nakonec CIA nenechala Utamiho peníze?
kéž by. To mám půjčený. Jak šla schůzka s profesorem Kirklandem?
- Moc dobře. - Jo?
Poskytl mi úžasný výzkum.
To je Raul.
Obchodník se zbraněmi.
Ale práce zůstane v autě.
Máme rande.
Čas pro sebe.
Překlad titulků: Jiří Sailer