Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫כן, אני יודע שזה חשוב. ‬
‫זה לא שתכננתי לצאת לנסיעה הזאת.‬ ‫תירגע, בסדר? ‬
‫הם בכיס שלנו.‬
‫- עצור‬ ‫מסילת רכבת -‬
‫"אדוני רועי.‬
‫"ינחני במעגלי צדק‬
‫"למען שמו. כי אתה עימדי,‬
‫"שבטך ומשענתך.‬
‫"לא אירא רע.‬
‫"תערוך לפניי שולחן נגד צורריי."‬
‫זאת הלוויה של אבא שלי ואני מאחר.‬
‫אבל בחיים לא קיבלתי דוח תנועה.‬
‫למען נשמתו של אבי, ינוח בשלום על משכבו,‬ ‫תעזרי לי הפעם.‬
‫בסדר, חכה רגע.‬
‫אני מכירה תכסיס קטן, בוא נראה.‬
‫יש לך מזל, מה?‬
‫או שהיא כבר עברה או שהיא לא תעבור היום.‬
‫זהו זה! בואי ניסע!‬
‫קדימה.‬
‫רואה, אדוני?‬
‫הרכבת באמת עברה.‬
‫- מוניקה זוואלה דה אנדה ‬ ‫יוני 1995 -‬
‫אבא שלי נהג לומר...‬
‫שהוא ממש משתעמם בלוויות.‬
‫ואני לא יודעת למה‬
‫הוא חשב על הרעיון שאני צריכה לשאת דברים.‬
‫וטוב, כשהוא החליט על משהו,‬
‫הוא לא היה משנה את דעתו.‬
‫אז הנה אני כאן.‬
‫כדי לומר שלמרות הכול, הוא היה...‬
‫בן זונה!‬
‫אתה לא מגיע בזמן אפילו ללוויה של אבא שלך.‬
‫זאת מקסיקו! הרכבת עברה, אל תאשימי אותי.‬
‫מה נסגר איתך?‬
‫אחים!‬
‫ישו אמר,‬
‫"אם מישהו סוטר לך על הלחי,‬ ‫תפנה לו את הלחי השנייה."‬
‫גאבו!‬
‫לוקאס פרק ו' פסוק כ"ט.‬
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫אחת, שתיים, שלוש!‬
‫מה דעתכם על זה?‬
‫אני בטוח שלא ציפיתם לזה.‬
‫אבל תיזהרו, אל תיפלו.‬ ‫-בגללך אני אתרסק!‬
‫כן!‬ ‫-תמסור אותו!‬
‫תמסרי, גבי!‬
‫פר! זהו זה, הצלחת להשתחרר!‬
‫כן!‬ ‫-הכדור שלך!‬
‫גול!‬
‫הוא מזיז את העירוי באופן אוטומטי.‬
‫וואו! ממי היא קיבלה את השכל שלה?‬
‫ברכותיי.‬ ‫-תודה.‬
‫ניצחנו, אבא!‬ ‫-כל הכבוד, אלופים!‬
‫ניצחנו!‬
‫בראבו!‬
‫מה זה?‬
‫בסדר?‬ ‫-בסדר.‬
‫אלה צילומים בלעדיים.‬
‫כשהם יסיימו את שיעורי הבית.‬ ‫אל תסיח את דעתם.‬
‫אנחנו רואים שני חתני פרס נובל לעתיד‬ ‫מכינים שיעורי בית.‬
‫אחת, שתיים, שלוש!‬
‫מה דעתכם? אני בטוח שלא ציפיתם לזה.‬
‫לא, אני רוצה את זה.‬
‫בסדר. תן לה את זה.‬
‫אתה כזה ילד טוב!‬
‫תגידי לאבא שלך.‬
‫מוצא חן בעינייך?‬
‫כן.‬
‫עשינו זאת!‬
‫כן, אהובתי, עשינו זאת.‬
‫- מוניקה זוואלה דה אנדה ‬ ‫(1995-1949) -‬
‫טוב, ילדים.‬
‫- מבוסס על הסרט המקורי "25 קמ"ש" -‬
‫עכשיו שלושתנו לבד. חייבים להמשיך.‬ ‫אי אפשר להיות סגורים כאן! ‬
‫פר, שים לב!‬
‫פר! זה היה טיפשי!‬ ‫יש לך רעיונות ממש משונים.‬
‫מספיק לעשות פרצוף, פר!‬ ‫-אני קצת משועמם.‬
‫אתה זה שרצה לבוא.‬
‫ואת, מותק?‬
‫מה את עושה?‬
‫מתקנת את צינור הפליטה.‬
‫למה זה היה קשה לשים את האפר של אבא בכד?‬
‫יכולנו לשתול אותו בסוף השבוע.‬
‫צא החוצה.‬
‫בסדר.‬
‫הייתה לך הזדמנות להיפרד?‬
‫גאבו!‬
‫זה מוזיאון מזוין!‬
‫מוזיאון מעמד הביניים ‬ ‫בסן מיגל של שנות ה-80.‬
‫תמכרי כרטיסים.‬
‫תעשי מזה כסף.‬
‫גאבו!‬
‫לא יכול להיות.‬
‫זה אותו מקרר?‬
‫את צריכה להחליף אותו.‬ ‫-השארת את הדלת פתוחה.‬
‫תירגעי!‬
‫לעזאזל!‬
‫זה ממש מגניב.‬
‫ראיתי גם את המנורות הקטנות שלך.‬ ‫ממש מגניבות.‬
‫את עדיין מוכרת אותן?‬
‫באמת? את לא תעני לי?‬
‫גאבו, זאת לא אשמתי!‬
‫הטיסה התעכבה.‬
‫שדות התעופה במקסיקו על הפנים.‬
‫בסינגפור, אם לא ממריאים בזמן,‬ ‫מוציאים את הטייס להורג.‬
‫"אל תדאג, אחי.‬
‫"מה שחשוב הוא שאתה פה עכשיו.‬
‫"רוצה בירה?" "כן, תודה, אחותי, לחיים."‬
‫מתי אתה נוסע?‬
‫מחר בבוקר.‬
‫אז בואי נהיה בשולם רק ללילה אחד.‬
‫תוכלי לכעוס עליי מחר, בסדר?‬
‫בחייך, גאבו.‬
‫אני שונאת שאתה קורא לי גאבו.‬
‫היי...‬
‫לא ראיתי את בטו בלוויה.‬ ‫-הוא לא בא.‬
‫אבל הוא שלח פרחים.‬
‫מה קרה לטוסטר שנתתי לכם?‬
‫לא הודיתם לי עליו, והוא היה מגניב.‬
‫כן.‬
‫הוא החזיק הרבה זמן, יותר מהנישואים שלי.‬
‫אבל הוא לא היה אמין.‬
‫בכל פעם שהייתה לו תקלה,‬ ‫הוא הזכיר לי אותך.‬
‫בטו המזוין.‬
‫לבגוד בך עם אליסיה פלאנקרטה.‬
‫איזה מניאק.‬
‫כן.‬
‫ואתה?‬
‫בכמה נשים בגדת לאחרונה?‬
‫מתי? אין לי זמן.‬
‫אני תמיד במשרד.‬
‫לקח לי חודש לגלות שלדירה יש מרפסת.‬
‫אל תהיה אידיוט.‬
‫לא, אני רציני.‬
‫מעבידים אותי למוות.‬
‫יש לנו לקוח חשוב מאוד. וטוב,‬
‫הם רוצים שאחזור מיד, אבל...‬
‫מה איתך?‬
‫עדיין במוסך?‬
‫למה אתה שואל? אתה יודע שכן.‬ ‫-נו, באמת!‬
‫אולי התחלת לעשות משהו אחר.‬
‫אני מתאר לעצמי שזה היה קשה, נכון?‬
‫בסוף, סבלתי מאוד.‬
‫לעזאזל, המחסן.‬
‫בואי נראה.‬
‫- רובוט עירוי -‬
‫תראו מה זה!‬
‫- טניס שולחן‬ ‫מקום ראשון -‬
‫- תחרות טניס השולחן לצעירים הסתיימה -‬
‫גבריאלה!‬
‫גאבו! בואי!‬
‫בשם אלוהים!‬
‫מה?‬
‫השכנים יתלוננו.‬
‫שיתלוננו, אנחנו מתאבלים. הנה… ‬
‫לא. אני לא משחקת.‬
‫ברור שאנחנו משחקים.‬ ‫-כבר מאוחר.‬
‫מה? אז מה? בואי נתערב, כדי שיהיה מעניין.‬
‫אתה תמיד מפסיד בהימורים המטופשים שלך.‬
‫אני מתערב על השעון שלי.‬
‫על זה?‬ ‫-כן.‬
‫זה פלסטיק, קנית אותו בשוק הפשפשים.‬
‫זאת מהדורה מוגבלת.‬
‫אז כמה זמן עבר מאז ששיחקת?‬ ‫-מאז שעזבת.‬
‫באמת?‬
‫בואי נשחק.‬
‫תעזרי לי.‬
‫מוכנה?‬
‫אתה גרוע!‬
‫חכי רגע, אני חלוד.‬
‫הסינים לא משחקים בזה הרבה?‬
‫סינגפור היא לא סין, אלוהים.‬
‫בסדר, עכשיו תהיי מוכנה.‬
‫הראשון שיגיע ל-20 נקודות, מנצח.‬
‫קדימה.‬
‫מוכנה?‬
‫בסדר.‬
‫תגיש.‬
‫עוד טקילה!‬
‫מה התוצאה?‬
‫לחיים.‬
‫הכדור הזה היה בחוץ!‬
‫קדימה.‬
‫בן זונה.‬
‫עכשיו תראי מה זה.‬
‫תגיש.‬
‫לחיים!‬
‫נגמרו לנו הכדורים.‬
‫אין מצב.‬
‫אני לא מאמין, גאבו!‬
‫מה אתה עושה שם?‬ ‫-תראי!‬
‫זוכרת את זה?‬
‫אין מצב! בואי נראה.‬
‫בוא נפתח את זה!‬
‫רוצה לפתוח?‬ ‫-נו כבר!‬
‫בוא.‬
‫תפתח את זה.‬ ‫-כן.‬
‫וואו, תראי.‬
‫את צוחקת עליי.‬
‫החוקים.‬ ‫-כן.‬
‫"החוקים."‬
‫"חוק מספר אחת."‬
‫"האחים מדינה נשבעים לצאת לטיול ‬
‫"כשהם יגיעו לגיל 18."‬
‫בחיי!‬
‫אנחנו בפיגור רציני.‬
‫אתה בפיגור יותר ממני.‬ ‫-היי!‬
‫"חוק מספר שתיים.‬
‫"הטיול יתחיל‬ ‫במרכז ההיסטורי של סן מיגל דה איינדה‬
‫"וייחשב שהגיע לסיומו‬
‫"כשהמשתתפים יגיעו לאקפולקו ‬ ‫וישתינו בפעם הראשונה בים."‬
‫חזיר!‬ ‫-מה?‬
‫זה מעשה סמלי.‬
‫אני רציתי לנסוע לווראקרוס, ‬ ‫שהיא קרובה יותר, אבל אתה…‬
‫היי, אקפולקו מגניבה!‬
‫רק בגלל לואיסמי.‬
‫כן, בגלל הקליפים של לואיסמי.‬
‫כי... כל הטלנובלות המקסיקניות ‬ ‫צילמו שם סצנות, נכון?‬
‫- 100 קמ"ש -‬
‫אין מצב, גאבו.‬
‫מתי עשינו את זה?‬
‫לפני שאמא מתה.‬
‫זה די מקצועני.‬
‫כי אני עשיתי את זה.‬
‫בחייך!‬
‫"חוק מספר שלוש.‬
‫"במהלך הטיול,‬
‫"המשתתפים מתחייבים לעשות תורות‬
‫"ולבצע את מה שהשני רוצה לעשות,‬ ‫בלי יוצאים מן הכלל.‬
‫"הצעיר יהיה הראשון."‬
‫כן, את כתבת את זה.‬
‫"האירוע היחיד‬ ‫ששני המשתתפים נשבעים להשתתף בו ‬
‫"הוא לאכול את כל ‬ ‫תפריט שירות החדרים של המלון."‬
‫גרגרנית. ברור!‬
‫אבא אפילו לא הרשה לנו לפתוח את המיני בר.‬
‫היי, הם גובים 90 פסו‬ ‫ על בקבוק מים זעיר! לא!‬
‫נכון, זה יקר.‬
‫"חוק מספר ארבע.‬
‫"הטיול יתקיים על אופנועים."‬
‫תראה.‬
‫אחותי, מה קרה לאופנועים?‬
‫- מוסך רכב -‬
‫תראי!‬
‫עוד ענתיקות.‬
‫כן, לא הכול חד פעמי בחיים, ילד.‬
‫אין מצב.‬
‫אין מצב מזוין!‬
‫אני זוכר את היום שאבא נתן לנו אותם.‬
‫רציתי אופנוע מרוץ.‬
‫כן, הוא לא נתן לך את מה שרצית, ‬ ‫אלא את מה שהיית צריך.‬
‫היי, הם עדיין עובדים?‬
‫ברור! מה נראה לך?‬
‫אין סיכוי.‬
‫אחרת, מה החיים שלנו שווים?‬
‫אתה תשבור את הראש‬ ‫אם תמשיך לעשות פעלולים מטופשים.‬
‫פס האטה!‬
‫זה כל כך...‬
‫חכי!‬
‫אלוהים!‬
‫לא יכולת להיות מטורף יותר.‬
‫גאבו,‬
‫את רואה איפה אנחנו?‬
‫המרכז ההיסטורי מקסים, אבל בוא נלך הביתה.‬
‫לא, אחותי. כאן מתחיל הטיול.‬
‫כן, בטח.‬
‫היי, את ואני, לאקפולקו.‬
‫אתה דפוק בראש.‬ ‫-כן, אבל זה רעיון טוב, לא?‬
‫לא!‬
‫אתה נוסע מחר, ויש לי הרבה דברים לעשות.‬
‫אי אפשר.‬ ‫-גאבו!‬
‫נשבענו לעשות את זה לפני 20 שנה.‬
‫בדיוק.‬
‫אתה לא יכול להעלים 15 שנה,‬
‫לחזור ולעשות בלגן.‬
‫תני לי סיבה אחת.‬
‫אני לא בטוחה שכיביתי את האורות.‬
‫לא, גאבו, אני רציני.‬
‫תני לי סיבה אחת להישאר.‬
‫אקפולקו!‬
‫הנה אנחנו באים!‬
‫קדימה!‬
‫חרא!‬
‫פרננדו!‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-היי, מה קרה?‬
‫מה קרה?‬
‫אני רק עצמתי את העיניים לרגע.‬ ‫-שלא לציין שאתה שיכור לגמרי, מותק.‬
‫אתה שלם?‬
‫נראה לי.‬
‫הכול במקום?‬ ‫-כן.‬
‫- קרטרו -‬
‫- מלון חוריקה הסיינדה ‬ ‫בריסאס -‬
‫בוקר טוב, ברוכים הבאים.‬ ‫-בוקר טוב, הנה.‬
‫כמובן.‬ ‫-תודה.‬
‫ברשותך.‬ ‫-תודה.‬
‫ברוכים הבאים.‬
‫המכונית, אדוני?‬ ‫-כן.‬
‫מיד נביא אותה.‬
‫היי, זה כל מה שאתה מזמין?‬
‫זה לא נראה משביע.‬ ‫-אני צריך להיזהר עם מה שאני אוכל.‬
‫מה? הקיבה שלי לא רגילה לזה.‬
‫אומר הבחור שאכל שתי שקיות ‬ ‫של חטיפי קזארס ומיגליטו.‬
‫זה היה פעם.‬
‫עכשיו, בסינגפור,‬ ‫אני אוכל לארוחת בוקר רק דג ואורז.‬
‫אלוהים.‬ ‫-מה?‬
‫סינגפור היא המדינה השמינית ‬ ‫הכי בריאה בעולם.‬
‫איך זה קשור אליך?‬
‫אתה כמוני, ‬ ‫אתה יכול לאכול מה שתרצה ולא להשמין.‬
‫אני עושה שעתיים פעילות אירובית ביום.‬
‫איך את מצליחה לאכול את כל זה ‬ ‫ולהישאר בכושר?‬
‫אני כמו לובסטרים.‬
‫כל הבשר שלי הוא על הזנב שלי.‬
‫אבל למען האמת, לגברים זה קל יותר.‬
‫כשאנחנו, הנשים, מגיעות לגיל 35, ‬ ‫הכול נעשה רפוי.‬
‫בחייך.‬ ‫-האזעקה שלי היא ילדים.‬
‫הם קוראים לי "סניורה".‬
‫אף פעם לא "סניוריטה", אפילו לא בטעות.‬
‫את מדרדרת את עצמך...‬
‫רגע.‬
‫הלו? ‬
‫סליחה שלא התקשרתי.‬ ‫לא, בבקשה, אל תכעס.‬
‫כן, אני יודע שזה חשוב. ‬
‫אבא שלי מת עכשיו.‬
‫אז תגיד להם לחכות, לעזאזל!‬
‫מצטער.‬
‫כן. ‬
‫טוב, תן לי קצת זמן לטפל בזה.‬
‫הלו? ‬
‫הלו?‬
‫לך תזדיין!‬
‫מצטער.‬
‫הכול בסדר?‬
‫הלקוח עצבני והמטומטמים לא יכולים לחכות.‬
‫לעזאזל.‬
‫אחרי שתסיימי לאכול את זה, נחזור לסן מיגל.‬
‫מה?‬
‫מה עם הטיול?‬
‫גבריאלה, אני לא יכול‬ ‫לצאת לחופשות מתי שמתחשק לי.‬
‫הם זקוקים לי.‬
‫היי, זה היה רעיון שלך.‬
‫הייתי שיכור, הנוסטלגיה השתלטה עליי.‬
‫גאבו,‬
‫אני נשבע שניקח חופש‬ ‫ושנצא לטיול בהמשך, בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫בעוד 15 שנה?‬
‫גבריאלה, תהיי מעשית.‬
‫אין לנו בגדים,‬ ‫לא הבאתי את הוויטמינים שלי, אז...‬
‫אז אני אמשיך לבד.‬
‫מה?‬ ‫-אם לא עכשיו, אני בחיים לא אעשה את זה.‬
‫לא, תקשיבי, גאבו...‬
‫היי, חכי רגע!‬
‫גבריאלה!‬
‫גבריאלה, חכי.‬
‫את לא יכולה להמשיך לבד.‬
‫אני לא יכולה?‬ ‫-לא.‬
‫אתה אמרת את זה,‬ ‫אין לי מה לעשות בסן מיגל.‬
‫מסוכן בשבילך להסתובב לבד בדרכים.‬ ‫-נו, באמת.‬
‫מה?‬
‫ידעתי שתחטוף רגליים קרות.‬
‫זאת אומרת...‬
‫כמו שאבא היה אומר, "בואו נקרא לילד בשמו".‬
‫זה שטויות.‬
‫לא השתנית.‬
‫אתה תמיד משאיר אותי לבד.‬
‫גאבו.‬
‫גאבו!‬
‫- קרטרו ‬ ‫סן חואן דל ריו -‬
‫- פסגת ברנל -‬
‫מגעיל.‬
‫מה הקטע עם השירותים המגעילים?‬
‫בסינגפור אפשר ממש לאכול מהרצפה בשירותים.‬
‫למה שמישהו יאכל מהרצפה בשירותים?‬
‫גאבו, זה רק ביטוי.‬
‫היי,‬
‫לא כואב לך התחת?‬
‫כן, גבר, והתחת השלי שלי יותר מרופד.‬
‫יש לי שפשפת.‬
‫זה בסדר, קודם יש שפשפת,‬ ‫שמתפתחת לשלפוחית ואז ליבלת.‬
‫מעולה.‬
‫טוב, לאן עכשיו?‬
‫אמרתי לכם אלף פעם,‬
‫"תעשו פיפי לפני שנצא‬ ‫כדי שלא נצטרך לעצור."‬
‫לא הייתי צריכה פיפי.‬
‫אבל עכשיו כן. תזדרזי.‬
‫זה בסדר, לא נקבל מדליה ‬ ‫על שנגיע לשם ראשונים.‬
‫זאת לא הנקודה, מריסול. ‬ ‫הילדים לא יודעים מה זאת אחריות, לעזאזל.‬
‫בשם אלוהים, הם בני 11.‬
‫היי, אם תתעכבו, אנחנו עוזבים!‬
‫באתי עם מועדון הפיפי...‬ ‫-בדיוק כמו אבא.‬
‫כיבינו את האורות?‬ ‫-אתה משלם את החשבון.‬
‫אז לאן?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫מה לגבי היריד בטקיסקיאפאן?‬
‫יריד?‬
‫את יכולה לבחור כל דבר, ואת בוחרת ביריד?‬
‫זה יריד גבינה ויין.‬
‫היית צריכה להתחיל עם היין. זה משנה הכול.‬
‫כן, תמיד רציתי לנסוע לשם ואף לא יצא לי.‬
‫למה?‬
‫לא יודעת, חוסר זמן.‬
‫אז בואי ניסע.‬
‫נבדוק בוויז, נכון?‬
‫מה? וויז?‬
‫לא, זה לא היה קיים כשהיינו קטנים.‬
‫חוץ מזה, זה לא בחוקים.‬
‫נפנה ימינה וזהו. בואי.‬
‫בסדר.‬
‫מוכנה?‬ ‫-כן.‬
‫וואו!‬
‫עשיתי כיף חיים...‬
‫ביריד.‬
‫תבדקי בוויז, לא יזיק לנסות.‬
‫- יריד הגבינות והיין -‬
‫תסתכל.‬
‫בואי נראה.‬
‫קניתי כל מיני דברים.‬
‫תראי לי.‬
‫ערכת היגיינה מלאה.‬ ‫-נהדר.‬
‫מיזעי טקיסקיאפאן נגד הקור.‬
‫וגם חולצות.‬
‫זה מה שנלבש? לא יכולת למצוא משהו יפה יותר?‬
‫שאלתי אם יש להם משהו‬
‫מקולקציית הסתיו-חורף החדשה, והם אמרו שלא.‬
‫לעזאזל, זה מבאס.‬
‫אנחנו צריכים להיזהר עם הכסף.‬ ‫לא מקבלים כאן כרטיסי אשראי.‬
‫באמת?‬
‫שלום.‬ ‫-היי.‬
‫סאלה ויווה, בבקשה.‬ ‫-כמובן.‬
‫תודה, כמה זה?‬ ‫-שלוש מאות.‬
‫כן.‬
‫היי, חשבתי שיש לי…‬
‫אתם מקבלים אשראי?‬
‫לא, אנחנו לא מקבלים אשראי.‬
‫שלום.‬ ‫-היי.‬
‫חשבתי שיש עליי מזומן, אבל...‬
‫אל תדאג.‬
‫זאת אומרת, אני משלמת אם אתה רוצה.‬
‫לא! השתגעת? תודה, אבל לא.‬
‫זה יכול לקרות לכל אחד, נכון?‬
‫טוב, אז תני לי שלושה, בבקשה. לא, אני צוחק.‬
‫זאת הרגשה ממש משונה.‬
‫אני יודעת שזה משונה, אבל זה בסדר.‬ ‫זה הכסף של אחי.‬
‫הוא עובד בבנק בסינגפור.‬
‫בבנק?‬ ‫-כן.‬
‫זה טוב שהבנקים ישלמו לשם שינוי.‬ ‫-כמובן!‬
‫תראה את זה כמו פעולת מרד מצד מעמד הפועלים.‬
‫נכון מאוד, טוב.‬
‫טוב מאוד.‬
‫תודה.‬ ‫-העונג כולו שלי.‬
‫תודה לך ולבנק ב...‬ ‫-סינגפור.‬
‫סינגפור, נכון.‬
‫אודיע להם שאתה אסיר תודה.‬
‫הסניוריטה משלמת.‬ ‫-כן.‬
‫עכשיו, אם תסלחי לי. תודה.‬
‫ביי.‬
‫אה... כמה זה?‬
‫הבקבוק פתוח.‬
‫מה? הם עדיין כועסים?‬
‫הם אפילו לא שלחו לי הודעה.‬ ‫הם בטח חושבים שאני בדרך.‬
‫ואתה לא מתקשר אליהם?‬
‫ומה להגיד?‬
‫"אני כאן, נהנה מגבינה ויין עם אחותי"? ‬ ‫זאת אומרת...‬
‫מה את עושה?‬
‫כלום.‬
‫אל תסתובב.‬
‫מי זה? את מכירה אותו?‬ ‫-לא. תפסיק להסתכל לשם!‬
‫אתה כל כך גלוי, אל תסתכל.‬
‫למה את מסתכלת עליו?‬
‫הוא מוצא חן בעינייך?‬
‫הוא חתיך.‬
‫אל תסתובב, אל תהיה כל כך גלוי!‬
‫עם מי הוא יושב?‬
‫הוא...‬ ‫-אני מבין בדברים כאלה.‬
‫אני חושב שהוא מחבב אותך.‬ ‫-בחייך.‬
‫הבחור האחרון ששכבתי איתו היה בטו.‬
‫ביום ההולדת ה-15 של מריאניטה ויאריאל.‬
‫באמת?‬
‫היית עם בחורים אחרים חוץ מבטו, נכון?‬
‫מצטערת, אני לא עונה על זה.‬
‫היי, את מדאיגה אותי.‬
‫עברו שנתיים מאז הגירושים שלך. ‬ ‫או שלוש שנים?‬
‫שלוש שנים בלי לעשות את זה?‬
‫אני גרה בסן מיגל, פרננדו.‬
‫אתה מפלרטט ולמחרת זה כתוב בעיתון.‬
‫אי אפשר להזדיין ‬ ‫עם הבחור הראשון שנתקלים בו.‬
‫יודעת מה? בואי.‬ ‫-לא! מה קרה לך?‬
‫זה יהיה גלוי מדי.‬ ‫-זה תורי, אנחנו עושים מה שאני אומר.‬
‫אנחנו לא נעשה את זה עכשיו.‬ ‫-החוקים ברורים.‬
‫חוקים צריך לכבד.‬ ‫אחרת, מה החיים שלנו שווים?‬
‫רגע.‬
‫אוף!‬
‫מהר!‬
‫היי.‬ ‫-מה קורה?‬
‫סליחה על ההפרעה.‬
‫אחותי ואני לא מכאן, אנחנו מחפשות המלצות.‬
‫אה, הם אחים.‬
‫כן.‬
‫טוב, בן הדוד שלי תהה.‬
‫בני דודים?‬ ‫-בני דודים, כן.‬
‫תצטרפו אלינו?‬ ‫-אנחנו לא מפריעים?‬
‫ממש לא. אם אתם רוצים,‬ ‫אתם תשבו כאן, ואני אשב שם.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר. למעשה, את שילמת על הבקבוק.‬
‫והבנק בסינגפור.‬ ‫-כן.‬
‫בואי.‬ ‫-תודה.‬
‫בחיי!‬
‫זה שום דבר.‬
‫אחותי הייתה קונה לכם עוד בקבוק,‬
‫אבל אנחנו זהירים עם המזומנים. נכון, גאבו?‬
‫כן, זה נכון.‬
‫גאבו?‬ ‫-לא, גבריאלה.‬
‫גבריאלה, לאלו.‬
‫נעים מאוד, לאלו.‬ ‫-גם לי.‬
‫בסדר, אני רוצה...‬
‫האוכל הגיע!‬ ‫-בואו נראה.‬
‫מדהים!‬
‫זה?‬ ‫-לחיים!‬
‫לחיים!‬ ‫-לחיים!‬
‫לחיים.‬
‫השיר שלנו.‬
‫כן, ככה!‬
‫לא, אתה!‬
‫קדימה, בוא נרקוד!‬
‫פרננדו.‬
‫אני מעולה בקניות באינטרנט.‬
‫נהדר!‬ ‫-אני קונה שם הכול.‬
‫אני, אה...‬
‫אני טובה בלשים שפתון בלי מראה ‬ ‫תוך כדי שיחה.‬
‫זה כישרון רציני.‬
‫כל הכבוד, בת דודה!‬
‫אני טוב ב...‬
‫לשתות מבלי לשלם.‬ ‫-לאלו, אנחנו יודעים.‬
‫כישרון ענק.‬
‫אני טובה ב… ‬
‫גאבו, תגידי משהו שעולה לך לראש.‬
‫בתשלום מיסים!‬
‫לא, גאבו, לא.‬
‫היי, ההחזרים השנתיים שלי מדהימים.‬
‫טוב, אחותי מצטיינת בשמירה על דברים ‬ ‫שכל אחד אחר היה זורק.‬
‫מה?‬ ‫-זאת אומרת, היא מעולה בהמצאת דברים.‬
‫היא ניצחה בתחרויות מאז שהייתה קטנה.‬
‫כן, ואתה ועזרת לי. זוכר, עם האופנועים?‬
‫כן.‬ ‫-אבל לא כל כך לעתים קרובות.‬
‫זה נהדר שאתם מסתדרים ביחד.‬
‫כן, היינו צוות נהדר.‬
‫היינו אפילו אלופים אזוריים בטניס שולחן.‬ ‫-מקום שני בתחרות סטפס.‬
‫כן. מה?‬
‫מה?‬
‫סטפס?‬ ‫-כן, סטפס.‬
‫זה פופולרי באופן מפתיע בסן מיגל.‬
‫אתה לא רציני, נכון?‬
‫אה, בסדר.‬
‫זה נכון.‬
‫מוזר, לא?‬
‫בואי נראה להם.‬
‫מה? לא, רגע.‬ ‫-סליחה.‬
‫אני לא זוכרת את הכוריאוגרפיה.‬
‫את לא?‬ ‫-לא.‬
‫התאמנו בכל יום במשך שנתיים.‬
‫הפקקים בשביל הנעליים.‬
‫עם פקקי בקבוקים.‬
‫זה יהיה כיף.‬ ‫-מה עושים איתם?‬
‫אתה יכול לעזור לי? תכניס לחריץ.‬
‫את תראי אותי עף על הבמה.‬ ‫-אני לא יכולה לחכות!‬
‫כאן, בחריץ שב...‬
‫תראה, זה מתאים לחריץ.‬ ‫-כמעט.‬
‫זה נשמע נהדר.‬
‫מכירים את "אני רץ, אני עף, אני טס"?‬
‫תוכלו לנגן את זה?‬ ‫-בטח.‬
‫נהדר.‬ ‫-הם ירקדו לשיר הזה.‬
‫בסדר, בואי נתכונן.‬
‫אתם תראו את האחים מדינה עפים על הבמה.‬
‫מה שכמה משקאות יכולים לעשות! וואו!‬
‫בואי!‬
‫תראה מה אתה גורם לי לעשות, גמד ארור!‬
‫מזמן לא דיברת אליי ככה.‬ ‫-זאת התאבדות של האגו.‬
‫"האם אני משתמש בליבי בפעם הראשונה?‬
‫בשבילך‬
‫בשבילי, בשביל שנינו‬
‫אני רץ, אני עף, אני טס כדי להיות איתך‬
‫ולהתחיל את המשחק ‬
‫ולהדליק את אש האהבה ‬
‫אני רץ כדי להיות איתך.‬
‫אני רץ, אני עף, אני טס להיות איתך ‬
‫ולהתחיל את המשחק‬
‫ולהדליק את אש האהבה ‬
‫אני רץ כדי להיות איתך"‬
‫בראבו!‬
‫כן!‬
‫כל כך מביך!‬
‫מזמן לא עשיתי את זה, טוב?‬
‫כן.‬
‫לא התכוננתי לזה.‬
‫אז לא עשיתי שעווה או משהו.‬
‫אני לא יודעת באיזו הפתעה אתה תיתקל.‬
‫אני אומרת לך כדי שלא תהיה בהלם.‬
‫את מושלמת.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬
‫רגע.‬
‫מה קרה?‬
‫הכול בסדר.‬
‫אבל אני אוהב את זה...‬
‫לאט.‬
‫אה, בסדר.‬
‫לאט, כמובן.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬
‫לאט.‬
‫שמעת על מין טנטרי?‬
‫לא?‬ ‫-לא.‬
‫לא, חכי.‬
‫בואי הנה.‬
‫שבי.‬
‫תתפשטי.‬
‫כן.‬
‫אז את לא גרה פה?‬
‫לא, זה הבית של סבא וסבתא שלי.‬
‫אבל אף אחד לא בא לכאן יותר,‬ ‫חוץ מאיתנו כשיש יריד.‬
‫אני מבין.‬
‫הוא יפה.‬
‫חמים.‬
‫נכון, הוא יפה מאוד.‬
‫הוא מלא בזיכרונות.‬
‫כן, אותו דבר קרה לי‬ ‫כשחזרתי לבית של הוריי.‬
‫סא!‬
‫זאת מנטרה.‬
‫לגירוי מיני גברי.‬
‫אה!‬
‫וואו, אלוהים!‬
‫ואיך משתמשים בזה?‬
‫הגביש הזה צבר אנרגיה מינית.‬
‫אני צובר אותה כבר כמה חודשים.‬
‫טוב, זה ממש מעניין.‬
‫אני לא כזאת חסודה,‬ ‫אבל אם אנחנו הולכים לעשות משהו סוטה...‬
‫לא יודעת, לפחות כדאי שאדע...‬
‫איפה לשים את זה.‬ ‫-תשכבי.‬
‫לא כדאי שתחטא את זה קודם?‬
‫סא!‬
‫את יכולה להרגיש... את הרטט?‬
‫אה, יש לזה סוללות.‬
‫אה.‬
‫את מרגישה את זה?‬
‫לא יודעת, אולי זה ייקח לי קצת זמן,‬
‫אבל אני אנסה להתרכז ואעשה כמיטב יכולתי.‬
‫פר, אנחנו לא נעשה כלום.‬
‫למה לא?‬
‫נראה לי שאני אלך לישון.‬
‫לא! חכי, זה משתפר.‬
‫מה?‬
‫לא רציתי לתהות איך זה יהיה.‬
‫תכילי את האורגזמה שלך.‬
‫תתאפקי.‬
‫כן, אני...‬ ‫-סא!‬
‫אני אכיל אותה, אל תדאג. היא לא תברח.‬
‫זה כל כך טוב! סא!‬
‫מצא חן בעינייך?‬
‫זהו זה?‬
‫"הכול כל כך עגום בלעדייך‬
‫הגלים נסוגים מהחופים"‬
‫איך היה?‬
‫איזה לילה!‬
‫באמת?‬
‫למה כיבית את זה?‬
‫אני לא אוהב את חוסה חוסה.‬
‫אבל אתה שרת את זה.‬
‫באמת?‬
‫לא.‬
‫זה היה השיר האהוב על אבא.‬
‫כן?‬
‫אני לא זוכר.‬
‫הוא ניגן את התקליט הזה כמעט כל יום.‬ ‫הוא שר את השיר הזה במקלחת.‬
‫בסוף, הצד המחורבן שלו נעלם.‬
‫אני נשבעת.‬
‫הסרטן שיפר את האישיות שלו.‬
‫הוא אפילו נהיה מצחיק.‬
‫אין לך מושג מה קרה יום אחד ‬ ‫עם דודה אנריקטה המסכנה.‬
‫היא אמרה לו, "פרנסיסקו, ‬ ‫אל תפחד, אתה הולך למקום טוב יותר".‬
‫אתה יודע מה הוא ענה?‬
‫"כל מקום יותר טוב‬ ‫מאשר כאן איתך, אנריקטה."‬
‫זה בסדר להיות עצוב כי הוא מת, לא?‬
‫אתה יודע שהוא שאל עליך כל הזמן?‬
‫הוא היה כל כך גאה.‬ ‫-אין מצב שהוא היה גאה בי.‬
‫אני יודעת שהוא היה אדם ממש קשה.‬
‫אבל הוא אהב אותנו בדרכו שלו.‬
‫הוא לא יכל להתמודד בלי אמא.‬
‫ולא היה לו מושג איך לגדל אותנו.‬
‫אבל קשה להיפטר מהרגלים ישנים.‬
‫בהתחלה, שנאתי את הביטויים שלו.‬ ‫עכשיו, אני ממש מתגעגעת אליהם.‬
‫מעולם לא הבנתי למה לא עזבת את סן מיגל.‬
‫לא יכולתי להשאיר אותו לבד.‬
‫לא, התכוונתי לפני שהוא נעשה חולה.‬
‫לזה אני מתכוונת.‬
‫הסוללה טעונה!‬
‫תסלחו לי.‬
‫כבר?‬ ‫-כן.‬
‫היא מדהימה עכשיו.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫עכשיו תורי?‬
‫כן.‬
‫זה היה נהדר.‬
‫הלילה הכי טוב בחיים שלנו.‬
‫סא!‬
‫תודה על הכול, כן?‬
‫להתראות.‬ ‫-להתראות.‬
‫תודה, בני דודים!‬ ‫-בשמחה.‬
‫נהנינו מאוד.‬ ‫-תשמרו על עצמכם.‬
‫תחזרו בקרוב.‬
‫כמובן.‬ ‫-כן.‬
‫הכול בסדר?‬
‫מעולה, ואצלך?‬ ‫-נהדר.‬
‫מוכנה?‬ ‫-בוא נזוז!‬
‫סיימת?‬ ‫-כן.‬
‫כמעט לא הצלחתי.‬
‫- מעיינות חמים -‬
‫אפילו לא הודעה אחת?‬
‫באמת?‬
‫מה אם קרה לי משהו?‬
‫בהתחלה הם התעקשו שאחזור,‬ ‫ועכשיו הם לא שמים עליי זין.‬
‫אתמול בלילה היה טוב, מה?‬
‫זאת הייתה חוויה ש...‬
‫בלי ספק לעולם לא תחזור על עצמה.‬
‫בחיים לא.‬
‫כן, לבחור הזה היו ידיים גדולות.‬
‫כל כך הרבה אנרגיה.‬
‫תחסכי ממני את הפרטים.‬
‫כמובן.‬
‫איך הלך עם הבת דודה?‬
‫נהדר.‬
‫היא התחילה איתי,‬
‫אבל לא היה לי חשק.‬
‫לא היו לה ידיים גדולות?‬
‫את משוגעת, גאבו.‬
‫לא.‬
‫תעצרי.‬
‫לא. למה?‬
‫בבקשה!‬
‫מה קרה?‬
‫אני חושב שעלינו לקחת אותם.‬
‫אנחנו לא בסינגפור. ‬ ‫כאן מסוכן לאסוף טרמפיסטים.‬
‫נכון, הם נראים כמו פושעים.‬
‫גאבו, הם ילדים.‬
‫הם עוצרים טרמפים. מה אם יקרה להם משהו?‬
‫הם באים.‬
‫נראה לך שהם ישדדו אותנו?‬ ‫-לא.‬
‫מותק...‬ ‫-הם נראים אנשים טובים, תירגעי.‬
‫שלום.‬ ‫-תודה.‬
‫שלום. לאן אתם נוסעים?‬
‫לחברים בטלקסקלה.‬
‫אנחנו ניקח אתכם.‬
‫טלקסקלה לא בכיוון שלנו.‬ ‫-רצית לנסוע למעיינות החמים.‬
‫אתה אהבת אותם.‬ ‫-כן, אבל עכשיו תורי.‬
‫אז את חייבת להסכים.‬
‫נשמח לקחת אתכם.‬
‫אתם בטוחים?‬ ‫-כן, בטח.‬
‫טוב, תודה.‬
‫אבל אנחנו צריכים לראות תעודות זהות.‬
‫כן, כמובן.‬
‫בחיי!‬ ‫-תודה.‬
‫סליחה, למען ביטחוננו.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫אני שמחה...‬
‫נצלם את תעודות הזהות‬ ‫כדי שנוכל לשלוח אותן לחברים שלנו.‬
‫וסלפי, בסדר?‬ ‫-יופי, בתור מזכרת.‬
‫מה שלומכם? היי.‬ ‫-אחים, מה קורה?‬
‫שלום!‬
‫היי, מה קורה?‬ ‫-אחי.‬
‫חברים!‬
‫שלום, ברוכים הבאים!‬
‫תודה.‬
‫שלום, מה שלומך?‬
‫אפשר לגעת בה?‬
‫כן, אחותי.‬
‫שלום!‬
‫בשביל מה העז?‬
‫היא חלק מהמשפחה.‬
‫אני מבין, אתם לא אוכלים אותה.‬ ‫-לא, כמובן שלא.‬
‫אז מה המקום הזה?‬
‫בעיקרון, אנחנו כאן ‬ ‫כדי לחוות חוויה קולקטיבית.‬
‫בסדר.‬
‫אנחנו חולקים את אותו הזמן ‬ ‫ואת אותו המרחב עם הטבע.‬
‫עם עצמנו.‬
‫אנחנו חוזרים למקורות.‬
‫כולנו ביחד, כקהילה.‬
‫אני מבין, זאת כת.‬
‫מה?‬
‫לא.‬ ‫-לא.‬
‫זאת חוויה רוחנית.‬
‫אנחנו מאמינים שכולנו מחוברים.‬
‫שהנשמות שלנו ‬ ‫באו לעולם הזה כדי למצוא זו את זו.‬
‫כדי ליצור סוג של משפחה.‬
‫מה?‬ ‫-הידיים שלכם.‬
‫אה.‬
‫כמוכם.‬
‫אתם מחוברים באמצעות משהו חזק יותר מדם.‬
‫בדיוק.‬
‫הנשמות שלכם בחרו‬
‫את המקום הזה ואת הרגע הזה ‬ ‫כי הן רצו להיות ביחד.‬
‫אני מבין.‬
‫זה בדיוק מה שחברים בכת היו אומרים.‬
‫אל תקשיבו לו.‬
‫הייתי בדיוק כמוכם בגילכם.‬ ‫כשהוריי שילמו על המחיה שלי.‬
‫אבל כשצריך לשלם חשבונות,‬
‫דברים משתנים, לא?‬
‫אני לא רוצה לחיות כדי לעבוד.‬
‫אני רוצה יותר מזה.‬
‫וגם אתה רוצה יותר מזה.‬
‫אחרת לא היית פה,‬ ‫לא היית יוצא למסע עם האופנוע הישן שלך,‬
‫לבוש בצורה מוזרה כזאת בגיל 50.‬
‫לא, רגע, 40.‬
‫היי, בחייך!‬
‫הגיל נמצא בנשמתך. סליחה.‬
‫לא, רגע, אני לא נמצא כאן בשבילי.‬
‫אתה לא?‬ ‫-אני כאן בשביל אחותי.‬
‫מה? זה היה רעיון שלך.‬
‫היית זקוקה לשינוי.‬
‫מצבי היה מצוין.‬
‫בחייך, מצבך לא היה מצוין.‬
‫אני יכולה לשאול אתכם משהו?‬
‫אתם לבד או שיש לכם ילדים, משפחה?‬
‫טוב, אני... ניסיתי ללדת ילדים.‬
‫במשך זמן רב.‬
‫ואחרי שנפגשנו עם המון רופאים‬ ‫ובזבזנו הון עתק,‬
‫הם אמרו לנו בסופו של דבר, טוב...‬
‫שאני לא יכולה ללדת.‬
‫לא ידעתי.‬
‫זה לא מסוג הדברים שכותבים בצ'ט קבוצתי.‬
‫אבל זה בסדר.‬
‫כי אם גירושים הם דבר נורא,‬ ‫תדמיינו מה זה עם ילדים.‬
‫ככה זה היה רק נורא.‬
‫אתם מבינים?‬
‫אולי זאת הסיבה שהיינו צריכים להיפגש.‬
‫כדי שתוכלו לספר זאת אחד לשני.‬
‫בחיים האלה, יש סיבה לכל דבר.‬
‫תמיד, לכל דבר.‬
‫קינוח, חברים?‬
‫כן!‬ ‫-כן, תודה.‬
‫טעים!‬ ‫-אני צריך את זה.‬
‫אני אקח שניים.‬
‫עוד אחד. תודה.‬
‫ממש טעים.‬ ‫-אלוהים!‬
‫מה זה?‬ ‫-אני לא יודע, אבל זה מעדן.‬
‫לעזאזל, זהירות, יש בהם פטריות.‬
‫כמה אכלתם?‬
‫היי, יפהפייה.‬
‫אני מרגיש שיש בינינו קשר קוסמי.‬
‫כן.‬
‫תודה על המנחה הזאת.‬
‫אף אחד לא היה מסטול עד כדי כך.‬
‫לא.‬
‫היי.‬
‫תודה.‬
‫תודה שהבאת אותי לכאן...‬
‫ושאתה איתי.‬
‫אבל, למען האמת, זה היה מדהים‬
‫אם היית מגיע לשם בזמן.‬
‫ולא רק שולח כסף טיפשי.‬
‫יש לי בן.‬
‫מה?‬
‫אוי, זה נפלט לי.‬
‫אבל איך? זאת אומרת, בן?‬
‫יש לי בן.‬
‫אתה אומר שיש לי אחיין?‬
‫זה כבד!‬
‫יש לי אחיין? באמת?‬
‫יש לי אחיין.‬
‫זה מדהים.‬
‫תכבו אורות, אחים!‬
‫מה אלה?‬
‫גחליליות.‬
‫פרננדו?‬
‫פרננדו.‬
‫פרננדו, אתה בסדר?‬
‫מה?‬ ‫-מה קרה?‬
‫אתה בסדר?‬
‫אני חושב שנישקתי עז.‬
‫גם את ראית את הגחליליות, נכון?‬
‫אפילו אמרת לי שיש לך בן.‬
‫ברצינות?‬
‫אז הפטריות באמת השפיעו עליי.‬
‫אין לך בן, נכון?‬
‫אחרת היית מספר לי.‬
‫אבל, אם יש לך, זה בסדר.‬
‫באמת?‬ ‫-זאת אומרת, אלה החיים שלך, נכון?‬
‫מתי נעשית כל כך סובלנית ומבינה?‬
‫טוב, ממתי שנודע לי שאין לך בן.‬
‫לא.‬
‫אבל מה אם היה לי?‬
‫פרננדו המזוין!‬
‫מה?‬
‫היי...‬
‫ידעתי! אני ידעתי את זה!‬
‫רגע, אתמול בלילה קיבלת את זה יותר טוב.‬ ‫-הייתי מסטולה!‬
‫אני לא מדבר על זה כשאני רעב.‬
‫בואי נאכל ארוחת בוקר.‬ ‫-אין לך תירוץ.‬
‫אני צריך לאכול. אי אפשר לדבר על בטן ריקה.‬ ‫-לא! איך אתה יכול לומר דבר כזה?‬
‫תפסיקי להזעיף פנים.‬
‫סליחה, אני לא יכולה, אני עדיין מעכלת.‬
‫היי, מה יש לעכל?‬
‫הייתה לי חברה, הזדיינו, נכנסנו להיריון.‬
‫היא רצתה את התינוק‬ ‫ואני רציתי לעשות תואר שני בלונדון.‬
‫וזה מה שקרה. היא ילדה אותו ואני עזבתי.‬
‫וזה רק עוד סיפור באופרת סבון.‬
‫וזהו זה.‬
‫כאילו שזה לא סיפור גדול.‬
‫אתה פשוט פולט את זה.‬
‫ידעתי שאת תכעסי עליי בגלל זה.‬
‫בגלל זה לא סיפרתי לך.‬
‫היי, למה ציפית?‬
‫הייתי ילד טיפש.‬
‫לא הייתי מוכן להיות אבא.‬
‫בן כמה הוא?‬
‫חמש עשרה.‬
‫מה שמו?‬
‫ריקרדו.‬
‫אמא שלו בחרה את השם.‬
‫הוא מוצא חן בעיניי.‬ ‫-והוא יודע עליי, על סבא וסבתא שלו?‬
‫אני לא יודע.‬
‫מעולם לא דיברנו.‬
‫אמא שלו ואני הסכמנו ‬ ‫שאם לא אהיה חלק מהחיים שלו,‬
‫אני לא אצור איתו קשר.‬
‫ואיפה הוא גר?‬
‫במקסיקו סיטי, עם אמא שלו.‬
‫מושלם.‬ ‫-מה?‬
‫זה בדרך שלנו.‬
‫ניסע לראות אותו.‬ ‫-את משוגעת.‬
‫הוא כל המשפחה שנשארה לנו, פרננדו.‬
‫חוץ מזה, עכשיו תורי.‬ ‫אני בוחרת, ואתה חייב להסכים.‬
‫רגע...‬ ‫-עם כל מה שאני אומרת, בלי יוצא מהכלל!‬
‫זה החוק, אחרת, מה החיים שלנו שווים?‬
‫- נזהואלקויוטל -‬
‫- טלקסקלה -‬
‫רואה את זה, שותף?‬
‫כן.‬
‫עצרו בצד.‬
‫היי, הם בטוח ירצו משהו.‬
‫תן לי לטפל בזה, בבקשה. תהיה בשקט.‬
‫למה?‬
‫יש לך בעיות עם סמכות, אתה יודע את זה.‬
‫נו, באמת.‬
‫רק תראי אותם.‬
‫בסינגפור, כל השוטרים נראים‬ ‫כמו אלה שרואים בסרטי ברוס לי.‬
‫תשתוק.‬ ‫-תראי אותם!‬
‫היי, יפיופה.‬
‫מה שלומכם, שוטרים? הכול בסדר?‬
‫בוקר טוב.‬
‫מאיפה אתם באים?‬ ‫-מסן מיגל, אנחנו נוסעים למקסיקו סיטי.‬
‫ואתם נוסעים בלי קסדה, יפיופה.‬
‫כן, אנחנו יודעים. ‬ ‫היה לנו מקרה חירום רציני.‬
‫היינו צריכים לעזוב במהירות.‬ ‫בקושי היה לו זמן להתלבש, כמו שאתם רואים.‬
‫אפילו בשביל לקחת את הקסדה.‬
‫קסדות מצילות חיים, סניוריטה.‬
‫אני יודעת, ‬ ‫אבל אנחנו מתמודדים עם טרגדיה משפחתית.‬
‫אבא שלנו מת.‬
‫מה קרה לו?‬
‫סרטן.‬
‫זה מבאס, גם סבא שלי מת בגלל החרא הזה.‬
‫אני ממש מצטערת.‬
‫תודה.‬ ‫-החרא הזה לא מרחם על אף אחד.‬
‫על אף אחד.‬
‫אבל זה לא מצדיק את הקסדה.‬
‫אני יודעת, סליחה. זה לא יקרה שוב.‬
‫אני נשבעת, אדוני השוטר.‬
‫טוב, נו כבר.‬
‫כמה יעלה לתת לנו ללכת?‬
‫בחייכם, חבר'ה!‬
‫כולנו יודעים ששוחד פותר הכול‬ ‫בעיירה קטנה כזאת. נכון?‬
‫טלקסקלה היא לא עיירה קטנה.‬
‫במדינת טלקסקלה החופשית והריבונית,‬
‫נדרש לחבוש קסדות.‬
‫כן, אנחנו יודעים.‬
‫וטוב, עכשיו שזה קרה ככה,‬ ‫מה אנחנו עושים במקרים כאלה?‬
‫- מדינת מקסיקו מסתיימת כאן‬ ‫מדינת טלקסקלה מתחילה כאן -‬
‫הוא לבוש כמו חשפן.‬
‫תראה, אני אגרום לו לקפוץ.‬ ‫-כן.‬
‫תפסיקו! לכו להזדיין!‬
‫תפסיקו!‬
‫תעצרו!‬
‫תסתלקי, יפיופה דפוקה!‬
‫אפסים!‬
‫תחי טלקסקלה, זבלים!‬
‫לכו להזדיין!‬
‫היי, המלון הזה מגניב.‬
‫כן, נכון? הוא נחמד.‬
‫יש לי יבלות ברגליים.‬
‫באמת?‬
‫הגב שלי הורג אותי.‬
‫יבוא!‬
‫וואו!‬
‫לסגור או שאנחנו מצפים למישהו?‬
‫אנחנו לא מצפים לאף אחד.‬ ‫תסגרי את הדלת, בבקשה.‬
‫מה היה כל כך דחוף? הוצאת אותי מהמקלחת.‬
‫טוב, חשבתי הרבה על משהו ואני רוצה לדבר.‬
‫וואו! יש לך סלון וכל זה?‬
‫כן, לך לא?‬
‫לי לא!‬
‫זה מוזר, שילמנו על אותו סוג של חדר.‬
‫זה רעיון נוראי.‬
‫למען האמת, כן.‬
‫לבזבז כסף על חדר במלון זה טיפשי.‬
‫לא, לא זה.‬ ‫-מה?‬
‫לנסוע להיפגש עם הילד.‬
‫אני חושב שזה כמו שהבחורה ההיא אמרה,‬ ‫הכול קורה מסיבה מסוימת.‬
‫הגשם, השוטרים. ‬ ‫נראה לי שהיקום לא רוצה שנבוא.‬
‫אל תגיד לי שאתה לא מת לפגוש אותו.‬
‫זה לא שאני לא רוצה.‬
‫אני חושב שמאוחר מדי.‬
‫אני חושב שהוא לא רוצה ‬ ‫לפגוש את האבא המניאק שלו.‬
‫אה!‬
‫אתה לא כזה מניאק!‬
‫אם משווים אותי לרוצח סדרתי, ‬ ‫אני אפילו נחמד.‬
‫אתה אוהב שאנשים חושבים שאתה רע,‬
‫כי אתה רכרוכי.‬
‫אבל תראה אותך, אתה כאן.‬
‫היית יכול להיות בסינגפור אבל אתה איתי.‬ ‫-לא.‬
‫מה?‬
‫אני יודע מה את מנסה לעשות.‬
‫את רוצה לשכנע אותי לראות את הילד.‬
‫סליחה, אבל לא.‬ ‫-לאן אתה הולך?‬
‫לכל מקום חוץ מכאן!‬ ‫-לא.‬
‫תעזבי אותי!‬ ‫-אתה לא הולך!‬
‫הוא הבן שלי!‬ ‫זה עסק שלי אם אני לא רוצה לראות אותו.‬
‫אתה רוצה לראות אותו!‬ ‫-זה חשוב לך...‬
‫בגלל שלא יכולת ללדת ילדים...‬
‫סליחה.‬
‫סליחה, לא התכוונתי לזה.‬
‫חרא, גאבו!‬
‫נשכתי את עצמי.‬
‫כן, אתה צודק, אתה זבל.‬
‫אני מנסה להאמין שלא, אבל אתה תמיד מאכזב.‬
‫גאבו, סליחה.‬
‫אני לא מאמינה שאתה לא מתחרט שנטשת אותו.‬ ‫-אני באמת מתחרט על זה.‬
‫אני מתחרט שעזבתי אותו,‬
‫שעזבתי אותך, שעזבתי את אבא.‬
‫זה משהו שלא התגברתי עליו.‬
‫תראי, אם את מתכוונת לנזוף בי,‬ ‫אני צריך טקילה.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫מאתיים פסו.‬ ‫-גנבים.‬
‫כן.‬
‫שירות חדרים?‬
‫חוק מספר שלוש.‬
‫החתיכה האחרונה, אחרת, מה החיים שלנו שווים?‬
‫תנסה קרם ברולה.‬
‫תני לי.‬
‫אני לא יכולה לנשום.‬
‫אני הולכת להקיא בשירותים.‬
‫לילה טוב.‬
‫ביי.‬
‫תן לי.‬
‫היי.‬
‫הז'קט הזה מוגזם?‬
‫איך אני נראה?‬
‫בוא נראה.‬
‫זה בסדר.‬
‫כמו גבר מבוגר מגניב.‬
‫היית צריכה לקנות עוד משהו.‬ ‫זאת אומרת, רק נעלי טניס?‬
‫היי, קניתי גם את הג'ינס.‬ ‫הכול היה נורא יקר.‬
‫אם הייתי לוקחת את הזמן, היית בורח.‬ ‫-לא.‬
‫אפשר לשאול אותך משהו?‬
‫רק אם זאת לא שאלה מטופשת.‬
‫יש משהו שאת מתחרטת עליו?‬
‫זאת שאלה מטופשת.‬
‫אני מילאת את תפקידי אתמול בלילה.‬ ‫עכשיו תורך.‬
‫כשאני מסתכלת על החיים שלך,‬
‫אני מרגישה ש...‬
‫אולי יום אחד אוכל להיות כמוך.‬
‫ברור שהיית יכולת להיות אני.‬
‫חוץ מזה, חשבתי שבסוף תעבדי בנאס"א או משהו.‬
‫כן, בטח. אין טעם לבכות על חלב שנשפך.‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫זאת אומרת...‬
‫אתה מאמין שהדרכון שלי בתוקף?‬ ‫אני תמיד מחדשת אותו, אבל לא משתמשת בו.‬
‫אבל זה נותן לי תקווה שאני אטייל יום אחד.‬
‫רוצה קצת?‬ ‫-לא.‬
‫איך אתה יודע שהם גרים כאן?‬
‫זאת אותה הדירה שהיא גרה בה עם אמא שלה. ‬ ‫הם לא עזבו אותה.‬
‫איך אתה יודע שהם לא עזבו?‬
‫רשתות חברתיות.‬
‫עקבת אחריהם?‬
‫זה הם?‬ ‫-כן.‬
‫תגיד להם שאמרתי שלום.‬
‫כן, בטח.‬
‫תאכל.‬
‫לפעמים כבר שמונה בערב ועדיין לא אכלת.‬ ‫-אני אוהב אותך, אמא.‬
‫אני שמחה שהוא נראה כמו אמא שלו.‬ ‫-ראינו אותו, בואי נלך.‬
‫סניוריטה, חשבון.‬
‫גאבו, חכי. מה את עושה?‬ ‫חכי! אני משאיר את זה כאן, סניוריטה.‬
‫חכי!‬
‫שקט, תשתוק. תפסיק לדבר.‬
‫פשוט תלך כרגיל.‬ ‫-מה את עושה? חכי רגע.‬
‫פשוט בוא!‬
‫מה?‬
‫שלום, גברת לורדס, מה שלומך? ‬ ‫שיהיה לך יום טוב.‬
‫יש שם קן, נכון? ציפור.‬ ‫-אתה גרוע בתור מטרידן.‬
‫הוא נראה קצת טמבל.‬
‫למה אתה אומר את זה?‬
‫תן לו הזדמנות.‬
‫מה אם הוא כמו אמא שלו?‬
‫בחייך.‬
‫תראי, אנחנו עוקבים אחריו והוא לא שם לב.‬
‫שלוש, שתיים, אחת, קדימה!‬
‫תבעט אליי!‬ ‫-תמסור!‬
‫קח אותו ממנו!‬
‫גול!‬ ‫-כל הכבוד!‬
‫אל תאבדו ריכוז.‬
‫בעיטה ישירה!‬
‫הוא באמת טוב.‬
‫כמו הוגו סאנצ'ס בריאל מדריד, טוב כמוהו.‬
‫וואו!‬
‫גול!‬
‫רואה?‬
‫הוא יותר טוב ממך.‬
‫הכדור!‬
‫היי, הכדור!‬
‫אתה יכול לזרוק אותו.‬
‫תמסור לי.‬
‫היי.‬
‫אנחנו יכולים לשחק?‬ ‫-ברצינות?‬
‫גאבו, חכי.‬ ‫-אתה צריך לצבור ניסיון.‬
‫היי, גאבו.‬ ‫-קדימה.‬
‫גאבו. היי, לא, חכי. אנחנו רק שלושה.‬
‫זה נכון, אתם תרסקו אותנו.‬
‫בסדר, אני אשחק אתכם.‬
‫אז בסדר.‬
‫קדימה.‬ ‫-בואו נשחק.‬
‫תשמור עליו.‬
‫קדימה, גאבו!‬
‫הנה, גאבו!‬
‫גול!‬
‫את מדהימה.‬
‫ברור, היא נהדרת.‬
‫בבית הספר היא גרמה לבנים להיראות רע.‬
‫גאבו!‬
‫תשמור עליו!‬
‫לכאן, ילד!‬
‫כן.‬
‫בעיטה ישירה!‬ ‫-גאבו!‬
‫גול!‬
‫אוי, חרא.‬
‫זה היה טוב, מה?‬
‫אתם משחקים ממש טוב.‬
‫תודה.‬
‫חי אלוהים!‬
‫תראו אותם. נכון שהם מתוקים?‬
‫הם מפורסמים בפארק.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫הם נשואים כבר 50 שנה.‬
‫ואז הוא חלה באלצהיימר.‬
‫היא הייתה צריכה לטפל בו.‬
‫אבל זה היה קשה מדי, אז הכניסו אותו למוסד.‬
‫ואז גם היא חלתה באלצהיימר.‬
‫שלחו אותה לאותו מוסד.‬
‫והם לא זכרו אחד את השני.‬
‫זה החלק הכי טוב.‬
‫בכל יום, בכל פעם שהם נפגשים,‬ ‫זה כאילו שהם נפגשים בפעם הראשונה.‬
‫ובכל יום, הם מתאהבים מחדש.‬
‫אתה עובד עלינו, נכון?‬
‫זאת האמת!‬
‫כמו בסרטים.‬ ‫-למה שאשקר?‬
‫באמת?‬
‫ידעתי. רואים?‬
‫אבל זה היה מגניב אם זה היה נכון.‬
‫טוב, אנחנו חייבים לזוז, אז...‬
‫משחק טוב.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫ביי.‬ ‫-שיחקת טוב.‬
‫גם אתה.‬
‫אנחנו לא צריכים בדיקת אבהות, נכון?‬
‫הילד מגניב.‬
‫היי, והוא נראה כמוך.‬
‫טוב, הוא חמוד יותר.‬
‫ונחמד יותר.‬
‫וגבוה יותר.‬
‫זהו זה, דיברת איתו. אני מקווה שאת מרוצה.‬
‫החלק הקשה יהיה לספר לו שאתה אבא שלו.‬
‫נוכל ללכת על האפשרות הקלאסית...‬
‫"ריקרדו,‬
‫אני אבא שלך."‬
‫אני לא מספר לו.‬
‫מה? פגשנו אותו.‬
‫הוא בסדר, הוא מאושר.‬
‫הוא יכול להמשיך בחייו, אז גם אני.‬
‫אז עשינו את זה לחינם?‬
‫עדיף לו בלעדיי.‬
‫פר...‬
‫ראיתי אותך זורח.‬
‫אף פעם לא ראיתי אותך כל כך מאושר.‬
‫אתה לא יכול להגיד לי שלא תעשה כלום.‬
‫למרות ש...‬
‫זה לא מפתיע.‬
‫לא, זה לא מפתיע.‬ ‫-זאת אומרת...‬
‫זאת אומרת...‬
‫בכל פעם שאתה מריח אחריות, אתה בורח.‬
‫אתה באמת משהו.‬
‫זה בסדר להתחרט על דברים,‬
‫אבל אתה גם צריך ‬ ‫לפתור את הטעויות שלך, פחדן.‬
‫רגע. הפחדן היחיד כאן הוא את.‬
‫את אומרת שנטשתי אותך.‬ ‫בסדר, אני מודה. בערך נטשתי אותך.‬
‫אבל אני לא הסיבה היחידה‬ ‫שנשארת בסן מיגל, וגם לא אבא.‬
‫אל תעוות את הדברים.‬
‫אני לא מעוות דברים.‬
‫אבל את תמיד משתמשת בנו כתירוץ.‬
‫את פוחדת לצאת ולהרוס דברים.‬
‫אבל יש לי חדשות בשבילך,‬ ‫כשהטיול הזה ייגמר,‬
‫את תחזרי לאותם החיים הישנים והמשעממים שלך.‬
‫כן. טוב, נהדר.‬
‫כן, אני זאת שממציאה תירוצים.‬
‫מעולה. מה איתך?‬
‫מה?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אתה שומר על ריחוק, ‬ ‫"כן, לא אכפת לי מאף אחד".‬
‫אבל בעצם יש לך חיים מחורבנים.‬
‫יש לך עבודה שבה לאיש לא אכפת ממך,‬ ‫מרפסת שאתה לא משתמש בה.‬
‫לפחות זאת המרפסת שלי.‬
‫תמיד חשבתי שאתה ואבא דומים.‬
‫אבל אתה הבן זונה האמיתי.‬
‫את משוגעת.‬ ‫-מספיק, נגיד יפה שלום ולעזאזל על הכול.‬
‫אני עפה מכאן.‬ ‫-בטח.‬
‫אתה ממש משעמם.‬
‫מותק, המפתחות.‬
‫הלו?‬
‫שלום, דניאלה.‬
‫מי זה?‬
‫פר.‬
‫פרננדו מדינה.‬
‫אה.‬
‫מה שלומך?‬
‫אני לא רוצה להיות לא מנומסת,‬
‫אבל אני אוכלת ארוחת ערב עם חברים.‬ ‫אפשר להתקשר אליך אחר כך?‬
‫כן, סליחה.‬
‫הלו?‬
‫שיקרתי לך, אני לבד.‬
‫פשוט לא רציתי לדבר איתך.‬
‫אני מבין.‬
‫כן, חשבתי ככה.‬
‫אתה בסינגפור?‬
‫אה...‬
‫כן, אני כאן.‬
‫מה השעה שם?‬
‫אה... השעה כאן, בערך...‬
‫לא, סליחה.‬
‫אני לא רוצה לשקר לך.‬
‫אני כאן, במקסיקו סיטי.‬
‫כן, אני יודעת.‬
‫אני רואה אותך.‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫אבא שלי מת.‬
‫אני מצטערת מאוד.‬
‫רציתי לדעת מה שלומך. את נראית טוב.‬
‫אתה נראה זוועה.‬
‫היי…‬
‫סיימת את הדוקטורט שלך?‬
‫לפני עידנים.‬
‫וריקרדו?‬
‫מה אתה רוצה לדעת?‬
‫הוא צריך משהו?‬
‫ואיך הוא בלימודים?‬
‫חיסנת אותו?‬
‫אני דואג.‬
‫את יודעת, ‬ ‫משתמשים בננו-טכנולוגיה בחיסונים, אז...‬
‫מה אתה רוצה, פרננדו?‬
‫אני לא יודע.‬
‫מאז שאבא שלי מת...‬ ‫ אני לא יכול להפסיק לחשוב על ריקרדו.‬
‫יותר נכון, אני מניחה שהחרטה מענה אותך‬
‫ואתה רוצה לדבר איתו‬ ‫כדי להרגיש שמילאת את חלקך.‬
‫ואז לחזור לסינגפור ולשכוח ממנו שוב.‬
‫בשביל לראות אותו, אתה צריך להיות רציני.‬
‫אתה חושב שתוכל לעשות את זה?‬
‫אה...‬
‫שלום, פרננדו.‬
‫- ברוכים הבאים למורלוס -‬
‫- אקפולקו, מקסיקו -‬
‫תודה.‬
‫- מקסיקו - קוארנבקה -‬
‫גאבו!‬
‫לך תזדיין!‬
‫מה?‬
‫אמרתי לך ללכת להזדיין!‬
‫אני לא שומע אותך, את צריכה לדבר בקול רם!‬
‫לך תזדיין.‬
‫בחייך, אני מצטער.‬
‫בחייך, אחותי.‬
‫אני אוהב אותך!‬
‫בוא נראה.‬
‫המצמד משוחרר.‬
‫בדיוק, זה מה שקרה.‬ ‫-בוא נראה.‬
‫אתה לא צריך עזרה, אחי?‬
‫לא.‬
‫אתה צדקת.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫בקשר למה?‬
‫אני פחדנית.‬
‫לא, רגע, אל תקשיבי לי.‬
‫כן, אני מתכוונת לזה.‬
‫נשארתי בסן מיגל כי אני מרגישה בטוחה שם.‬
‫גאבו, אתה אמיצה יותר ממני.‬
‫אם אנחנו כאן, זה בזכותך. אני רציתי לחזור.‬
‫תראה.‬
‫במשך שבוע ביחד,‬
‫טיילנו, היו ריבים, שוטרים, אחיין.‬
‫היה אפילו מין טנטרי!‬
‫מה?‬ ‫-כלום.‬
‫עשיתי דברים שבחיים לא הייתי עושה, באמת.‬
‫בסדר, כן. תסבירי מין טנטרי.‬
‫בזכותך עשיתי דברים שבחיים לא הייתי עושה.‬ ‫-בסדר.‬
‫אפשר, בבקשה, לחזור למין הטנטרי?‬
‫אני מנסה להגיד לך משהו נחמד.‬
‫גם אני צריך אותך.‬
‫בלעדיך,‬
‫אני זבל.‬
‫כן, זאת האמת. אתה זבל.‬
‫אולי הבחורה ההיא צדקה.‬
‫הנשמות שלנו מחוברות‬ ‫ומחפשות אחת את השנייה בזמני מצוקה.‬
‫אני יכולה לדמיין אותך בכת הזאת.‬
‫אה!‬
‫רוצה לשחק?‬ ‫-לא הפעם.‬
‫לא, את לא. בואי.‬
‫בואי, תניחי את הכף.‬ ‫-תודה.‬
‫אפשר לשחק נגדכם?‬ ‫-לא.‬
‫באסה! תחזור לאכול.‬
‫קדימה.‬ ‫-לא, בואו נתערב.‬
‫בואו נעשה את זה מעניין.‬
‫חמש מאות?‬ ‫-אתה חושב שזה מעניין?‬
‫אני יודע... השעון שלי.‬
‫לעזאזל, הוא משוק פשפשים.‬
‫מה פתאום שוק פשפשים? לא, זאת מהדורה...‬
‫אני יודע, האופנועים.‬
‫אם תנצחו, הם שלכם.‬ ‫-לא. מה? רגע.‬
‫השתגעת?‬ ‫-האופנועים האלה?‬
‫כן.‬
‫הם חרא.‬ ‫-הם לא חרא. מה הבעיה שלך?‬
‫אלה אופנועי קראבלה משנות ה-80. הם קלאסיים.‬
‫חלקים מקוריים, בלמים חדשים.‬ ‫רק עכשיו התקנתי אותם בעצמי.‬
‫רואה? הם שווים משהו.‬
‫אין לכם מה להפסיד.‬ ‫-לא?‬
‫לא.‬
‫מתאים?‬ ‫-מתאים.‬
‫התערבנו.‬
‫טוב, התערבנו. בואו נעשה את זה.‬
‫בוא.‬ ‫-סליחה, זה היה טיפשי.‬
‫היי, התחלנו את הטיול כמשחק,‬ ‫ונסיים אותו במשחק.‬
‫אוי, סמליות מקסימה, אבל לא.‬
‫לא האופנועים.‬
‫היי, אל תדאגי.‬
‫אני בחיים לא אסכן אותם.‬
‫תראי, הבחור הזה נראה זקן.‬
‫והילד, טוב...‬
‫הם לא יביסו אותנו.‬
‫ומה אם כן?‬
‫הם לא! ‬ ‫הסתכלתי עליהם, הם לא כאלה טובים. בואי.‬
‫אנחנו נרסק אותם. קדימה.‬
‫בסדר.‬ ‫-מוכנים?‬
‫ניצחון ב-11 נקודות.‬
‫טוב.‬ ‫-בסדר.‬
‫כן! מעולה!‬ ‫-זה היה טוב!‬
‫אחד-אפס, בסדר.‬
‫לעזאזל, אתה עומד לי בדרך!‬ ‫-שתיים-אפס.‬
‫זהו זה.‬ ‫-טוב.‬
‫אנחנו נרסק אותם?‬ ‫-את לא מתאמצת.‬
‫הרגע אכלתי!‬
‫אז תגהקי.‬
‫בסדר, מספיק.‬
‫כן.‬
‫היי, גבירותיי, תשחקו, בסדר?‬ ‫-בסדר.‬
‫אנחנו מחכים, אדוני.‬ ‫-קדימה.‬
‫גול!‬
‫זה הזמן להחליף צד.‬
‫זהו זה!‬
‫זה היה מעולה!‬
‫תמשיך ככה.‬
‫זהו זה!‬
‫כל הכבוד!‬
‫עשר-עשר, שוויון.‬
‫תשמור על ריכוז, אני אומר לך!‬
‫בסדר.‬ ‫-אבא.‬
‫תן לי להגיש.‬
‫בסדר.‬
‫אבל אל תפשל.‬
‫לא, אדוני.‬
‫תורך.‬
‫קדימה!‬
‫חבטה טובה!‬ ‫-ניצחנו!‬
‫ניצחנו אותם, גבר!‬ ‫-ניצחנו!‬
‫עשינו זאת!‬ ‫-כן!‬
‫כל הכבוד!‬
‫מה כל כך מצחיק?‬
‫כלום.‬
‫תן אותם.‬ ‫-את מה?‬
‫את המפתחות.‬
‫לא, רגע, לא... נוכל לנהל משא ומתן מחדש?‬
‫משא ומתן מחדש על מה, זבל? המפתחות!‬ ‫-לא, סליחה, אין צורך להיות תוקפניים.‬
‫תתחפפי.‬ ‫-אל תתערבי, גברת משוגעת.‬
‫את בסדר?‬ ‫-אאוץ', לא.‬
‫זה כואב מאוד?‬ ‫-תשימי על זה קצת סבון.‬
‫סבון.‬
‫שם?‬
‫אתה חושב שהוא נשבר?‬
‫אני לא יודע.‬
‫רואה? אתה לא כזה זבל!‬
‫נתת להם לנצח.‬ ‫-גם את.‬
‫את צודקת.‬
‫אבא נתן לנו את האופנועים‬ ‫כי הוא ידע שיום אחד נצטרך אותם.‬
‫מה נעשה?‬
‫מפתחות משוכפלים.‬
‫בואי נלך.‬
‫קדימה. תזדרזי!‬
‫מהר!‬
‫רוצי!‬
‫אבל כשראיתי אותו…‬
‫לעזאזל.‬
‫ניצחנו באופן הוגן.‬
‫חשבתם שאני ארביץ לה?‬ ‫-לא היית עושה את זה.‬
‫הוא לא מתניע.‬ ‫-מה?‬
‫הוא לא מתניע.‬ ‫לא מתניע? מה עם שלי?‬
‫האופנועים!‬
‫חרא!‬
‫מהר!‬
‫רגע!‬
‫סע כבר!‬
‫עצרו אותם!‬
‫לעזאזל, האופנוע שלי!‬
‫היי!‬
‫- אקפולקו -‬
‫אקפולקו!‬
‫אף פעם לא מאוחר מדי. אף פעם!‬
‫ברוכה הבאה, אחות.‬
‫עשינו זאת!‬ ‫-עשינו זאת!‬
‫תעשי פוזה.‬
‫רגע.‬
‫מוכנה?‬
‫- צריכים אותך בחזרה בהקדם האפשרי! -‬
‫עשינו את זה!‬
‫זה כל כך נעים!‬
‫נעים לך?‬
‫אהה.‬
‫מרגיש משהו חם?‬
‫עשית פיפי?‬
‫חוקים הם חוקים, יש לכבד אותם.‬
‫בסדר.‬
‫לא! אל תהיה מגעיל! לא!‬
‫הזרם בכיוון שלי.‬
‫אחרת, מה החיים שלנו שווים?‬
‫הו!‬
‫מה קרה?‬
‫אנחנו כאן.‬
‫אנחנו בבית.‬ ‫-כן.‬
‫רגע.‬
‫המשימה הושלמה.‬ ‫-עשינו זאת.‬
‫הכול בסדר?‬
‫עיקמת לי את האצבע.‬
‫מה?‬
‫איזו טיפשה אני!‬ ‫אמרתי לך שהשארתי את האורות.‬
‫נו, טוב...‬
‫תודה.‬
‫הנה.‬
‫כדי שלא תשכחי את הטיול הזה.‬
‫אני אשמור את החולצה כדי שלא אשכח.‬
‫אני אוהבת אותך, גמד.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫אני אתגעגע אלייך.‬
‫אני אתגעגע אליך... מאוד.‬
‫תשמרי על עצמך טוב.‬
‫נוסעים יקרים,‬
‫אנחנו מזכירים לכם‬ ‫לשמור את חפציכם האישיים תחת השגחתכם‬
‫בכל עת.‬
‫אם אתם נתקלים בכבודה מעוררת חשד,‬
‫אנא דווחו עליה…‬
‫שלום, בוקר טוב. לאן את נוסעת?‬
‫לכל מקום.‬
‫פר?‬
‫שלום, ריקרדו.‬
‫- לזכר ‬ ‫הקטור סוארז (2020-1954) -‬
‫- בעלי החיים שהופיעו בסרט‬ ‫קיבלו יחס נאות.‬
‫הם היו תחת השגחתם וטיפולם ‬ ‫של האחראיים עליהם. -‬
‫תרגום: שלמה ליברמן‬