Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ano, vím, že je to důležité.
Neplánoval jsem sem jet.
Klid, dobře?
Máme je v kapse.
STOP ŽELEZNIČNÍ PŘEJEZD
Hospodin je můj pastýř.
Po stezkách spravedlnosti vodí mě
pro jméno své. Neboť ty se mnou jsi,
tvůj prut a tvá hůl.
Ničeho zlého se nebojím.
Před zraky protivníků stůl mi prostíráš.
Jedu na pohřeb otce, už mám zpoždění.
Ale já nikdy neporušuju předpisy.
Kvůli táty, Bůh mu žehnej, pomozte mi, prosím.
Dobře, počkejte.
Znám takový trik. Zkusíme to.
No nemáte vy ale štěstí?
Buď už projel, nebo dneska neprojede.
No vidíte! Jedeme!
Jedeme.
Vidíte, pane?
Vlak projel.
MÓNICA ZAVALA DE ANDOVÁ ČERVEN 1995
Táta říkával…
že pohřby ho strašně nudí.
A nechápu,
proč ho napadlo, že bych tu měla mluvit.
Ale když si něco usmyslel,
už mu to nikdo nevymluvil.
Takže jsem tady.
Ale navzdory tomu všemu byl…
Blbec!
Nemůžeš přijít včas ani na pohřeb otce?
Jsme v Mexiku! Jel vlak, já za to nemůžu.
Hej, co je to s tebou?
Bratři a sestry!
Ježíš řekl:
„Tomu, kdo tě bije do tváře, nastav také druhou.“
Gabo!
Lukáš 6:29.
NETFLIX UVÁDÍ
Raz, dva, tři!
Tak co?
To jste určitě nečekali.
- Opatrně, nespadni. - Nabourám!
- Jo! - Přihraj!
Přihraj, Gabi!
Fere! Tamhle, jsi úplně volný!
- Jo! - Máš to!
Gól!
Infuze je automatická.
Páni! Po kom je tak chytrá?
- Gratuluji. - Díky.
- Vyhráli jsme, tati! - Paráda, šampioni!
Vyhráli jsme!
Bravo!
Co to bylo?
- Jo? - Jo.
To jsou unikátní záběry.
Až dodělají úkoly. Nerozptyluj je.
Tady budoucí nositelé Nobelovy ceny dělají úkoly.
Raz, dva, tři!
Co vy na to? To jste nečekali, co?
Ne, já chci tamtu.
Tak jo. Vyměňte si je.
Jsi tak hodný kluk.
Řekni tátovi,
líbí se ti?
Jo.
Povedlo se!
Ano, lásko, povedlo se.
MÓNICA ZAVALA DE ANDOVÁ
Tak jo, děti.
Teď už jsme sami. Musíme jít dál.
Nemůžete tu zkejsnout. Vypněte to!
Fere, dávej pozor!
Fere! To byla hloupost! Ty máš ale nápady.
- Netvař se tak, Fere. - Nudím se.
Tys sem chtěl jít.
A ty, zlato?
Co děláš?
Spravuju výfuk.
Nemohlas dát tátův popel do květináče a o víkendu bychom ho spolu zasadili?
Vystup.
Dobře.
Stihla ses s ním rozloučit?
Gabo!
Tohle je jak zatracený muzeum!
Muzeum San Miguel střední třídy z 80. let.
Prodávej vstupenky.
Vyděláš na tom.
Gabo?
No ne!
To je ta samá lednička?
Měla bys ji vyměnit.
Nechals otevřené dveře.
Klídek!
Ty vole!
To je hustý.
Viděl jsem tvoje lampičky, ty jsou super.
Prodáváš je?
Vážně? Ani mi neodpovíš?
Gabo, není to moje vina!
Zpozdil se mi let.
Letiště v Mexiku jsou na nic.
Když letadlo v Singapuru neodletí včas, popraví pilota.
„To nic, brácho.
Důležité je, že už tu jsi.
Dáš si pivo?“ „Jo, díky, ségra. Na zdraví.“
Kdy odlítáš?
Zítra ráno.
Tak to spolu jednu noc vydržme.
Můžeš na mě být naštvaná zase zítra.
No tak, Gabo.
Nesnáším, když mi říkáš Gabo.
Hele…
- Neviděl jsem na pohřbu Beta. - Nešel.
Ale poslal květiny.
Co ten toastovač, co jsem vám dal?
- Ani jsi mi nepoděkovala, byl super. - Jo.
Chvíli vydržel, dýl než moje manželství.
Ale nebyl spolehlivý.
Vždy, když se pokazil, připomněl mi tebe.
Zasraný Beto.
Podvést tě s Aliciou Plancartovou.
Takový blbec.
Jo.
A ty?
Kolik žen jsi už podvedl?
Kdy? Nemám čas!
Pořád jsem v kanclu.
Trvalo mi měsíc, než jsem zjistil, že můj byt má balkón.
Nebuď trapný.
Ne, fakt!
Sdírají mě z kůže.
Máme důležitého klienta.
Tak mě chtějí hned zpátky, ale…
Co ty?
Pořád v dílně?
- Proč se ptáš? Víš, že jo. - Hej, no tak!
Třeba jsi začala dělat něco jiného.
Asi to bylo těžké, co?
Na konci jsem hodně trpěla.
Sakra, sklad.
Kouknem se.
ROBOTICKÝ INFUZER
No teda!
PRVNÍ MÍSTO V PING-PONGU
JUNIORSKÝ ŠAMPIONÁT V PING-PONGU
Gabrielo!
Gabo! Pojď sem!
Proboha!
Co?
Sousedi si budou stěžovat.
Tak ať si stěžují! Truchlíme. Tumáš…
Ne. Nebudu hrát.
- Jasně, že budeme. - Je pozdě.
No a co? O něco se vsadíme, ať je to zajímavé.
Vždycky své hloupé sázky prohráváš.
O moje hodinky.
- Tyhle? - Jo.
Jsou z umělé hmoty, koupils je na blešáku.
Je to limitovaná edice.
- Jak dlouho jsi nehrála? - Cos odešel.
Fakt?
Tak si zahrajeme.
Pomoz mi.
Připravena?
Jsi děsnej!
Jen počkej, vyšel jsem ze cviku.
Nehrají tohle Číňani hodně?
Singapur není Čína, bože.
Tak jo, připrav se.
První, kdo bude mít 20 bodu, vyhrává.
Podávej.
Můžeme?
Tak jo.
Podávej.
Další tequila.
Jaké je skóre?
Na zdraví.
Hej, ten byl mimo!
Do toho.
Parchante!
Teď uvidíš.
Tak se ukaž.
Na zdraví.
Došly nám míčky.
To není možné!
To není možné, Gabo!
- Co tam děláš? - Koukej!
Pamatuješ?
To není možné! Koukneme se!
Otevřeme to!
- Chceš to otevřít? - Dělej!
Polez.
- Otevři to. - Jo.
Páni, podívej!
To si děláš srandu.
- A pravidla. - Jo.
„Pravidla.
„Pravidlo číslo jedna.
Sourozenci Medinovi přísahají, že spolu v 18 letech pojedou na výlet.“
Ježíši!
To jsme trochu prošvihli.
- Ty mnohem víc než já! - Hej!
„Pravidlo číslo dvě.
Výlet začne v historickém centru San Miguel de Allende
a bude považován za dokončený,
jakmile účastníci dorazí do Acapulca a poprvé se vyčůrají v moři.“
- Prase! - Co?
Byl to symbolický akt!
Já chtěla Veracruz, to je blíž, ale ty…
Acapulco je super!
Jen kvůli Luismimu.
Jo, kvůli jeho videoklipům.
A taky se tam natáčí všechny scény mexických telenovel.
Páni, Gabo.
Kdy jsme to vytvořili?
Než umřela máma.
Je to dost profi.
- Protože jsem to dělala já. - Hej!
„Pravidlo číslo tři.
Během výletu
se účastníci musí střídat
a dělat to, co chce ten druhý,
bez výjimek.
Začíná ten nejmladší.“
Jo, psalas to ty.
„Jediná událost, které se oba účastníci určitě zúčastní,
je snědení celé nabídky pokojové služby na hotelu.“
Žroute! No jasně!
Táta nám nedovolil otevřít ani minibar.
Vždyť chtějí 90 pesos za malou vodu! To ne!
Jo, to je drahé.
„Pravidlo číslo čtyři.
Výlet se pojede na motorkách.“
Hele.
Hej, co je s těmi motorkami?
AUTOSERVIS
No hele!
- Další starožitnosti. - Ne všechno v životě je na jedno použití.
Ty vole.
No ty vole!
Pamatuju si, jak nám je táta dal.
Chtěl jsem závodní dráhu.
Jo, nedal ti to, co jsi chtěl, ale co jsi potřeboval.
Jsou ještě funkční?
No samozřejmě!
Ani náhodou.
Co bychom byli zač, ne?
Zlomíš si vaz, když budeš dělat takové blbosti.
Retardér!
Tohle je…
Počkej!
Panebože!
Větší blázen už být nemůžeš.
Gabo,
vidíš, kde jsme?
Jo, historické centrum je krásné, ale pojeďme domů.
Ne, tady má začít náš výlet.
Jo, jasně.
Hej, ty a já, do Acapulca!
- Jsi na sračky. - Jo, ale je to dobrý nápad.
Ne!
Zítra odlítáš a já mám na práci plno věcí.
- Nemůžeme. - Gabo!
Před 20 lety jsme přísahali.
Přesně.
Nemůžeme 15 let vymazat,
vrátit se v čase a způsobit chaos.
Řekni jeden důvod.
Nevím, jestli jsem zhasla.
Ne, Gabo, myslím to vážně.
Proč bychom měli zůstat?
Acapulco!
Jedeme!
Do prdele!
Fernando!
- Jsi v pohodě? - Co se stalo?
Co se stalo?
Jen jsem na chvíli zavřel oči.
A jsi pěkně opilý, zlato.
Jsi celý?
Asi jo.
- Všechno na svém místě? - Jo.
Dobré ráno, vítejte.
Dobré ráno.
- Jistě. - Díky.
- Dovolte. - Díky.
Vítejte.
- Auto, pane? - Ano.
Chviličku, přivezeme ho.
Nic víc si neobjednáš?
Nezdá se mi to dost.
Musím si hlídat, co jím.
Co? Můj žaludek už není, co býval.
Říká ten, co měl dva pytlíky chipsů a chili prášku.
To bylo kdysi.
V Singapuru teď snídám jen rybu s rýží.
- Bože! - Co?
Singapur je osmá nejzdravější země na světě.
A co ti po tom?
Jsi jako já, můžeš sníst, co chceš, a nepřibereš.
Musím dělat dvě hodiny kardia denně.
Jak můžeš ty jíst tohle a být pořád fit?
Jsem jako humr.
Všechno to mám tady vzadu.
Ale vy muži to máte jednodušší.
Jakmile nám je 35, všechno nám začne viset.
- Prosím tě. - Nejhorší jsou děti.
Říkají mi „paní“.
„Slečno“ už vůbec, ani omylem.
Shazuješ se…
Moment.
Prosím?
Promiňte, že jsem nezavolal. Ne, nezlobte se.
Ano, vím, že je to důležité.
Umřel mi otec.
Tak ať počkají, do prdele!
Pardon.
Ano.
Dobře, dejte mi chvíli, než to tady vyřeším.
Haló?
Naser si!
Pardon!
Všechno v pohodě?
Klient je nervózní a ti idioti neumí čekat.
Sakra.
Až to dojíš, tak se vrátíme do San Miguel.
Co?
A co ten výlet?
Gabrielo, nemůžu si brát volno, kdykoli se mi zachce.
Potřebují mě.
Ale byl to tvůj nápad.
Byl jsem opilý, prostě nostalgie.
Gabo,
přísahám, že si vezmu volno a pak na ten výlet pojedeme, dobře?
Dobře.
Za 15 let?
Gabrielo, mysli.
Nemáme oblečení, nevzal jsem si s sebou vitamíny…
Tak já pojedu sama.
- Co? - Když to neudělám teď, tak nikdy.
Ne, poslouchej mě, Gabo…
Počkej!
Gabrielo!
Gabrielo, počkej!
Nemůžeš jet sama.
- Nemůžu? - Ne.
Říkals, že v San Miguel nemám, co dělat.
Jet o samotě je nebezpečné.
Prosím tě!
Co?
Věděla jsem, že zbaběle couvneš.
Hej…
Jak říkával táta: „Nazývejme věci pravými jmény.“
To je blbost.
Nikdy se nezměníš.
Vždycky mě opustíš.
Gabo.
Gabo!
VRCHOL BERNAL
To je hnus.
Co jsou to za nechutné záchody?
V Singapuru bys mohla z podlahy jíst.
Proč bys chtěl jíst z podlahy na toaletě?
To se tak říká.
Hej,
nebolí tě prdel?
Jo, a to ji mám vycpanější.
Mam ji opruzenou.
To nic, nejdřív opruzení, pak puchýř a nakonec kuří oko.
Super.
Tak jo, kam teď?
Říkal jsem vám,
ať si dojdete na záchod, ať pak nemusíme zastavovat.
To se mi nechtělo.
Ale teď jo. Tak rychle.
To nic, nedostaneme medaili za to, že přijedeme první.
O to jde, Marisol. Ty děti neví nic o zodpovědnosti, sakra.
Proboha Pete, je jim 11.
Jestli vám to bude trvat, odjedeme!
- Mám tu čůrací kroužek… - Úplně jako táta.
- Zhasli jsme? - Ty platíš účty.
Tak kam teď?
Nevím.
Co třeba trhy v Tequisquiapan?
Trhy?
Můžeš chtít cokoli a vybereš si trhy?
Jsou to trhy sýru a vína.
Tos měla říct hned. Tím se všechno mění.
Vždy jsem tam chtěla, ale nikdy jsem neměla šanci.
Proč?
Nevím, nebyl čas.
Tak jedeme.
Podívám se na Waze.
Co? Waze?
Ne, ten neexistoval, když jsme byli malí. A navíc není v pravidlech.
Prostě pojedeme doprava. Pojď.
Fajn.
- Můžeme? - Jo.
Páni!
To bylo žůžo…
parádní trhy.
Koukni na Waze, asi to neuškodí.
Hele.
Tak ukaž.
Koupila jsem plno věcí.
Ukaž.
- Kompletní hygienickou sadu. - Super.
Mikiny s nápisem města, kdyby byla zima.
A taky trička.
To si oblečeme? Nemohlas najít něco hezčího?
Ptala jsem se, jestli nemají něco z nové podzimní kolekce, ale prý ne.
Sakra, to je smůla.
Musíme hotovost šetřit. Neberou tu karty.
Fakt?
- Zdravím. - Dobrý den.
- Sala Vivé, prosím. - Jistě.
- Díky, kolik to bude? - Tři sta.
Dobře.
Myslel jsem, že mám…
Berete karty?
Ne, karty ne.
- Dobrý den. - Dobrý.
Myslel jsem, že mám hotovost, ale…
To nic.
Já to vezmu, jestli chcete.
Ale ne! Blázníte? Díky, ale ne.
To se může stát každému, ne?
Dobře, tak tři, prosím. Ne, dělám si srandu.
Je to divné.
Já vím, ale to nevadí. Jsou to bráchovy peníze.
Pracuje v bance v Singapuru.
- V bance? - Jo.
- Tak banky by taky mohly platit. - Jo!
Berte to jako vzpouru pracující třídy.
Jo, to je dobrý.
Moc.
- Děkuji. - Rádo se stalo.
- Děkuji vám i bance v… - Singapuru.
Singapur, jo.
Vyřídím jim, že jste jim vděčný.
- Platí ta dáma. - Ano.
Tak mě omluvte. Děkuji.
Mějte se.
A kolik to bude?
Otevřeli mi to.
Co? Pořád naštvaní?
Ani mi neodepsali. Asi si myslí, že jsem na cestě.
Nezavoláš jim?
A co bych řekl?
„Užívám si tu sýr a víno se ségrou?“ To…
Co děláš?
Nic.
Neotáčej se.
- Kdo je to? Znáš ho? - Ne. Přestaň se tam dívat.
- Jsi moc okatý, neciv tak. - Proč se na něj díváš?
Líbí se ti?
Je hezký.
Neotáčej se, je to moc okaté.
S kým to je?
- Je… - V tomhle se vyznám.
- Asi se mu líbíš. - Prosím tě.
Naposledy jsem něco měla s Betem.
Na Marianitině patnáctých narozkách.
Fakt?
Ale Beto nebyl tvůj jediný, že ne?
Hele, na to nebudu odpovídat.
Mám o tebe starost!
Od tvého rozvodu to jsou dva roky! Nebo tři?
Tři roky bez sexu?
Bydlím v San Miguel.
Tam by o tom psali i v novinách.
Nemůžeš ojet prvního, na kterého narazíš.
- Víš co? Pojď. - Ne! Co to děláš?
- To bude okaté. - Jsem na řadě, děláme, co řeknu.
- Ale tohle ne. - Pravidla jsou jasná.
Pravidla se musí dodržovat. Co jsme jinak zač?
Počkej.
Ach jo!
Dělej!
- Zdravím. - Máte se?
Pardon, že rušíme.
Nejsme se sestrou odtud a uvítali bychom nějaká doporučení.
Aha, jsou to sourozenci.
Jo.
Můj bratránek nad tím přemýšlel.
- Bratránek. - Bratránek, jo.
- Přisednete si? - Nerušíme?
Vůbec ne. Můžete se posadit tady, já se posunu.
- Vážně? - Jo.
Vlastně jste tu láhev platil vy.
- A banka v Singapuru. - Jo.
- Prosím. - Díky.
Ježíši!
To nic.
Ségra by vám koupila další láhev,
ale snažíme se šetřit hotovost. Že, Gabo?
Jo, to je pravda.
- Gabo? - Ne, Gabriela.
Gabrielo, Lalo.
- Těší mě, Lalo. - Nápodobně.
Tak jo, chci…
- Čas jíst! - Ukaž.
Neuvěřitelný!
- Tohle? - Na zdraví!
- Na zdraví!
Na zdraví!
Naše písnička!
Jo!
Ne, ty!
Tancuj!
Fernando.
Jde mi skvěle nakupovat na internetu.
- To je super! - Kupuje všechno.
Já…
Mně jde skvěle nanášet si rtěnku bez zrcadla, zatímco mluvím.
To je skvělý talent.
Paráda, sestřenko!
Mně jde skvěle
pít zadarmo!
To víme, Lalo.
Ohromný talent.
Mně jde skvěle…
Řekni to první, co tě napadne.
Platit daně!
Ne, Gabo.
Každý rok mi vrací majlant!
Ségře jde skvěle schovávat si věci, které by ostatní vyhodili.
- Co? - Jako, že je fakt vynalézavá!
Už jako malá vyhrávala soutěže.
A tys mi pomáhal, pamatuješ? S těmi motorkami?
- Jo. - Ale ne moc často.
Je skvělé, že si rozumíte.
Jo, byli jsme dobrý tým.
Dokonce jsme byli i okresní šampioni v ping-pongu.
A druzí ve stepu.
Jo. Co?
Cože?
- Step? - Jo, stepování.
V našem městě je to fakt populární.
Děláš si srandu, že?
Aha.
Je to pravda.
Zvláštní, ne?
Ukážeme jim to.
- Co? Ne, počkej. - Promiň.
Nepamatuju si choreografii.
- Ne? - Ne.
Cvičili jsme to dva roky každý den.
Víčka na boty.
S uzávěry.
- Bude to sranda. - Jak?
Pomůžeš mi? Připevni to do drážky.
Uvidíš, jak zazářím.
Už se těším.
Tady do drážky…
- Hele, sedí to přesně. - Dokonale.
To zní dobře.
Ahoj, znáte: „Běžím, letím, zrychluji?“
- Zahrajete to? - Jo.
- Super. - Budou na to tančit.
Tak jo, připravte se.
Uvidíte, jak Medinovi lítají po parketě.
Co udělá pár drinků! Páni.
Pojď!
Co mi to sakra děláš, ty skrčku!
- Tak jsi mi neřekla roky. - Tohle je sebevražda.
Používám své srdce snad poprvé?
Pro tebe.
Pro sebe, pro dva.
Běžím, letím, zrychluji, abych byl s tebou.
Začínám tu hru.
A zažehávám plamen lásky.
Běžím za tebou.
Běžím, letím, zrychluji, abych byl s tebou.
Začínám tu hru.
A zažehávám plamen lásky.
Běžím za tebou.
Bravo!
Jo!
To byl trapas!
Už jsem to dlouho nedělala.
Dobře.
Nečekala jsem to.
Takže jsem se neoholila.
Nevím, na jaké překvapení tam narazíš.
Jen to říkám, ať tě to nešokuje.
Jsi dokonalá.
- Vážně? - Ano
Ano.
Počkej.
Co je?
Nic, v pohodě.
Ale mám to rád…
pomalu.
Aha, jasně.
Pomalu, jasně.
- Jo. - Jo.
Dobře.
Pomalu.
Už jsi někdy slyšela o tantrickém sexu?
- Ne? - Ne.
Ne, počkej.
Pojď sem.
Sedni si.
Svlékni se.
Ano.
Takže tady nebydlíš?
Ne, je to dům mých prarodičů.
Ale už sem nikdo nejezdí, jen my, když jsou trhy.
Aha.
Je to tu hezké.
Útulné.
Jo, moc pěkné.
Mám tu plno vzpomínek.
Jo, to samé jsem cítil, když jsem vešel do domu rodičů.
Sa!
Je to mantra.
Pro mužskou sexuální stimulaci.
Aha.
Ježíši!
A jak se to používá?
V tomhle krystalu je nashromážděna sexuální energie.
Shromažďuji ji tam už pár měsíců.
Aha, to je zajímavé.
Nejsem prudérní, ale jestli budeme dělat nějaké zvrhlosti…
Nevím, aspoň bych měla vědět…
kam to strčit?
Lehni si.
- Nevydezinfikuješ to nejdřív? - Sa!
Cítíš ty… vibrace?
Aha! Je to na baterky.
Cítíš to?
Já nevím, možná mi to chvíli trvá,
ale budu se soustředit a dám do toho všechno.
Fere, mezi námi nic nebude.
Proč ne?
Ne, asi půjdu spát.
Ne! Počkej, bude to lepší.
Co?
Nechtěla jsem přemýšlet, jaké by to bylo.
Zabraň orgasmu!
Vydrž to!
- Jo, já… - Sa!
Zabráním mu, neboj se. Nikam neuteče.
Ach, to je nádhera! Sa!
Líbilo se ti to?
To je všechno?
Bez tebe je všechno tak chmurné.
Moře se odplavují od pláží.
Jak to šlo?
To je ale noc!
Vážně?
Proč jsi to vypnul?
Nemám José Josého rád.
Zpíval sis.
Fakt?
Ne.
Byla to tátova nejoblíbenější píseň.
Jo?
To si nepamatuju.
Pouštěl si to skoro každý den.
Zpíval si to ve sprše.
Nakonec už nebyl tak zlý.
Přísahám.
Rakovina mu zlepšila osobnost.
Dokonce byl i vtipný.
Víš, co se jednou stalo tetě Eriquetě?
Řekla mu: „Francisco, neboj se, půjdeš na lepší místo.“
Víš, co jí řekl?
„Všude to bude lepší než vedle tebe, Enriqueto.“
Je v pořádku být smutný, že umřel.
Víš, že se na tebe často ptal?
- Byl na tebe hrdý. - Nikdy by na mě nebyl hrdý.
Vím, že to byl komplikovaný muž. Ale svým způsobem nás miloval.
Jenom to bez mámy nezvládal.
Neměl ponětí, jak nás vychovávat.
Starého psa novým kouskům nenaučíš.
Nejdřív jsem jeho fráze nesnášela. Teď nevíš, jak mi chybí.
Nechápu, proč ses nikdy nepřestěhovala.
Nemohla jsem ho opustit.
Ne, myslím před tím, než onemocněl.
Já vím.
Baterka je nabitá!
Pardon.
- Už? - Jo.
Je to skvělé.
- Vážně? - Jo.
Teď je řada na mně?
Jo.
Moc se mi to líbilo.
Nejlepší noc našich životů.
Sa!
Děkuju za všechno.
- Měj se. - Ahoj.
- Děkujeme! - Není zač.
- Užili jsme si to. - Mějte se.
- Zase se stavte. - Jasně.
Všechno v pohodě?
- Jasně, u tebe? - Jo.
- Můžeme? - Jedem.
- Hotovo? - Jo.
Už bych to pustil.
TERMÁLNÍ LÁZNĚ
Ani jedna zpráva?
Fakt?
Co kdyby se mi něco stalo?
Nejdřív chtějí, abych se vrátil, a teď jsem jim u prdele.
Včerejší noc byla asi dobrá.
Byl to zážitek, na jaký…
rozhodně nikdy nezapomenu.
Nikdy v životě.
Jasně, měl velké ruce.
Tolik energie.
Ušetři mě detailů.
Samozřejmě.
Jak to šlo se sestřenicí?
Skvěle.
Vyjela po mně,
ale nebylo to pro mě.
Neměla velké ruce?
Ty jsi blázen, Gabo.
Ne.
Zastav.
Ne. Proč?
Prosím!
Co je?
Měli bychom je vzít.
Nejsme v Singapuru. Brát stopaře je nebezpečné.
Jasně, vypadají jako zločinci.
Gabo, jsou to děti.
Stopují tu. Co když se jim něco stane?
Vrací se.
- Myslíš, že nás napadnou? - Ne.
- Zlato… - Vypadají jako hodní lidé.
- Ahoj. - Díky.
Ahoj. Kam míříte?
Za přáteli do Tlaxcaly.
Tak my vás hodíme.
- Tlaxcala je zajížďka. - Tys chtěla do termálních lázní.
- A tobě se to líbilo. - Jo, ale teď jsem na řadě. Takže smůla.
Rádi vás svezeme.
- Určitě? - Jo, jasně.
Dobře, díky.
Ale potřebujeme vidět vaše občanky.
Jo, jasně.
- Ach. - Díky.
- Promiňte, kvůli bezpečí. - To je v pořádku.
Jsem rád…
Vyfotíme si je a pošleme je kamarádům.
- A selfíčko, jo? - Jasně, na památku.
- Jak je? Ahoj. - Jak to jde?
Ahoj!
- Zdravím. - Kámo.
Čau!
Vítejte!
Díky.
Zdravím, jak se máte?
Můžu si sáhnout?
Ano, sestro.
Ahoj!
K čemu je ta koza?
Je součástí rodiny.
Aha, takže ji nejíte.
Jasně, že ne.
Tak co to vlastně je?
Jsme tu kvůli kolektivnímu zážitku.
Tak jo.
Sdílíme stejný čas a stejný prostor s přírodou.
Se sebou.
Vracíme se ke kořenům.
Všichni, jako komunita.
Takže je to sekta.
Co?
- Ne. - Ne.
Je to duchovní zážitek.
Věříme, že jsme všichni propojení.
Že naše duše sem přišly, aby se navzájem našly.
Aby vytvořily jakousi rodinu.
- Co? - Vaše ruce.
Jako vy.
Spojuje vás něco většího než jen krev.
Přesně.
Vaše duše si vybraly
toto místo a tento okamžik, protože chtějí být spolu.
Jo.
To přesně říkají lidi ze sekty.
Neposlouchejte ho.
Ve vašem věku jsem byl stejný.
Když se o mě někdo staral.
Ale když musíte platit účty,
věci se změní, víte?
Nechci žít prací.
Chci víc.
A vy taky.
Jinak byste tu teď nebyli a nejezdili na starých motorkách
oblečení v 50 takhle divně.
Tak moment, je mi 40.
Hej!
Věk závisí na duši. Pardon.
Ne, hele, nejsem tu kvůli sobě.
- Ne? - Jsem tu kvůli sestře.
Co? Byl to tvůj nápad.
Potřebovalas změnu.
Bylo mi skvěle.
Prosím tě, nemáš se skvěle.
Můžu se na něco zeptat?
Jste sami, nebo máte děti, rodinu?
No já jsem se o děti snažila.
Celkem dlouho.
Navštívila jsem plno doktorů a utratila majlant,
ale nakonec nám řekli,
že děti mít nemůžu.
To jsem nevěděl.
Není to zrovna věc, kterou napíšeš do skupinového chatu.
Ale to nevadí.
Protože rozvod byl strašný i tak, co teprve s dětmi.
Takhle to bylo hrozné a tečka.
Vidíte?
Možná proto jsme se měli setkat.
Abyste si to mohli říct.
V životě se všechno děje z určitého důvodu.
Vždycky, všechno.
Dáte si dezert?
- Jo. - Jo, díky!
- Mňam! - To potřebuju.
Vezmu si dvě.
Ještě jednu. Díky.
- To je lahoda. - Můj bože!
- Co to je? - Nevím, ale je to moc dobré.
Sakra, pozor, jsou v tom houbičky.
Kolik jste toho snědli?
Ahoj, krásko.
Cítím mezi námi kosmické spojení.
Ano.
Děkuji za tuhle oběť.
Nikdo na tom nebyl tak špatně.
Ne.
Hej.
Díky.
Díky, žes mě sem přivedl…
a že tu jsi se mnou.
Ale upřímně by bylo skvělé,
kdybys přijel včas.
A neposlal jen blbé prachy.
Mám syna.
Co?
Ups, vyklouzlo mi to.
Ale jak? Jak jako syna?
Mám syna.
Já mám synovce?
To je něco!
Mám synovce? Fakt?
Mám synovce.
To je úžasné.
Zhasínáme, bratři a sestry!
Co je to?
Světlušky.
Fernando?
Fernando.
Fernando, jsi v pořádku?
- Co? - Co se stalo?
Jsi v pohodě?
Asi jsem políbil kozu.
Taky jsi viděla ty světlušky, že jo?
A řekls mi, že máš syna.
Fakt?
Tak to jsem byl fakt sjetý.
Nemáš syna, že ne?
To bys mi přece řekl.
Ale jestli jo, tak to nevadí.
- Fakt? - Je to tvůj život, ne?
Najednou jsi otevřená a chápavá?
Protože vím, že syna nemáš.
Ne.
Ale kdybych měl?
Do prdele, Fernando!
Co?
Hej…
Já to věděla!
Včera večer jsi to vzala líp.
Byla jsem sjetá!
Nebudu o tom mluvit hladový.
- Dáme si snídani. - Nevymlouvej se.
Chci snídani.
- Nemůžu mluvit s prázdným žaludkem. - Ne! Jak to můžeš říct?
Přestaň se mračit.
Promiň, nemůžu, pořád to zpracovávám.
Co zpracováváš?
Měl jsem holku, byl sex, otěhotněla.
Chtěla si to nechat a já jít na vysokou do Londýna.
Tak se to stalo. Nechala si ho a já odjel.
Další příběh do mexické telenovely.
A tečka.
Jako by o nic nešlo.
Takhle to vychrlíš.
Věděl jsem, že se budeš hádat
Proto jsem ti to neřekl.
Cos čekala?
Byl jsem ještě dítě. Nebyl jsem připravený být otcem.
Kolik mu je teď?
Patnáct.
Jak se jmenuje?
Ricardo.
Jméno vybrala jeho máma.
A mně se líbí.
A ví o mně? O jeho prarodičích a tak?
Nevím.
Nejsme v kontaktu.
Shodli jsme se, že když v jeho životě nebudu,
nebudu ho kontaktovat.
A kde žije?
V Mexiku, s mámou.
- Dokonalé. - Co?
Máme to po cestě.
- Stavíme se tam. - Blázníš?
Je to jediná rodina, co nám zbývá.
A navíc je řada na mně, takže musíš poslechnout.
- Počkej… - Cokoli, co řeknu, bez výjimek!
Pravidla jsou pravidla, co jinak?
Vidíš to, parťáku?
Jo.
Zastavte.
Určitě budou něco chtít.
Nech to na mně, prosím. Ty buď zticha.
Proč?
Máš problémy s autoritou, to víš.
Prosím tě!
Koukej na ně.
V Singapuru jsou všichni policajti jako z filmů Bruce Leeho.
- Sklapni. - Koukej.
Dobrý den.
Jak se máte, pánové? Všechno v pořádku?
Dobré ráno.
- Odkud jedete? - Ze San Miguel do hlavního města.
A jedete bez helmy.
Ano, my víme. Ale bylo to naléhavé.
Museli jsme odjet rychle. Sotva jsme se stačili obléct, jak vidíte.
A co teprve popadnout helmu.
Helmy zachraňují životy, slečno.
Já vím, ale procházíme teď strašnou rodinnou tragédií.
Zemřel nám otec.
Co se mu stalo?
Rakovina.
To je na nic, ten hnus mi vzal babičku.
Upřímnou soustrast.
- Díky. - Ten hnus nikoho neušetří.
Nikoho.
Ale to neospravedlňuje tu helmu.
Já vím, omlouvám se, už se to nestane.
Přísahám, pane.
Tak dobře.
Kolik chcete?
No tak!
V malém městě přece vždycky vše vyřeší úplatek. Co?
Tlaxcala není malé město.
A ve svobodném a suverénním státu Tlaxcala
jsou helmy povinné.
Ano, my víme.
Ale když už je to takhle, tak co budeme teď dělat?
TADY KONČÍ MEXIKO A ZAČÍNÁ TLAXCALA
Je oblečený jako striptér.
- Hele, vylekám ho. - Jo.
Dost! Běžte do prdele!
Nechte toho!
Stůjte!
Ztraťte se!
Chudáci!
Ať žije Tlaxcala, blbečci!
Naserte si!
To je parádní hotel.
Že jo? Pěkný.
Mám na nohách modřiny.
Jo?
Bože, děsně mě bolí záda.
Dále!
No páni!
Mám zavřít dveře?
Jo, nikoho nečekáme, tak zavři, prosím.
Proč ten spěch? Byla jsem ve sprše.
Hodně jsem přemýšlel a chci s tebou o něčem mluvit.
Páni, ty máš i obývák?
Jo, ty ne?
Ne!
To je zvláštní, zaplatili jsme za stejné pokoje.
Tohle je strašný nápad.
To jo.
Vyhazovat peníze za hotelový pokoj je blbost.
- To ne. - Tak co?
Jet za tím klukem.
Je to tak, jak říkala ta holka, všechno se děje z nějakého důvodu.
Déšť, policajti. Vesmír asi nechce, abychom za ním jeli.
Neříkej mi, že neumíráš touhou ho poznat.
Ne, že bych nechtěl.
Ale myslím, že už je pozdě.
Pochybuju, že chce poznat svého debilního otce.
Ale!
Takový debil zas nejsi!
Když mě porovnáš se sériovým vrahem, tak jsem i hustý!
Máš rád, když si lidi myslí, že jsi zlý, protože jsi citlivka.
Ale podívejme na tebe teď.
Mohls být v Singapuru a jsi se mnou.
Ne.
Co?
Vím, o co se snažíš.
Přesvědčit mě, abychom za ním jeli.
- Promiň, ale ne. - Kam jdeš?
- Kamkoli jinam! - Ne..
- Pusť mě! - Neodejdeš!
Je to můj syn! Je moje věc, jestli ho nechci vidět.
- Chceš ho vidět. - Zasáhlo tě to.
Protože tys děti mít nemohla…
Promiň.
Nemyslel jsem to tak.
Do prdele, Gabo!
Kousl jsem se.
Jo, máš pravdu, jsi debil.
Přesvědčuju se, že nejsi, ale vždycky mě zklameš.
Gabo, promiň.
Nemůžu uvěřit, že nelituješ, žes ho opustil.
Lituju.
Lituju, že jsem ho opustil,
že jsem opustil tebe, tátu.
Nikdy jsem se přes to nedostal.
Jestli mi to chceš vyčítat, potřebuju tequilu.
Co budeš dělat?
- Dvě stě pesos. - Zloději.
Jo.
Pokojová služba?
Pravidlo číslo tři.
Poslední kousek, co jinak jsme?
Zkus crème brûlée.
Dej.
Nemůžu dýchat.
Půjdu se vyzvracet k sobě.
Dobrou noc.
Čau.
Dej.
Hele.
Není ta bunda moc?
Jak vypadám?
Ukaž se.
V pohodě.
Zamrzlý puberťák.
Měla sis toho koupit víc. Jenom tenisky?
Hej, koupila jsem si i džíny. Bylo to drahé.
Kdybych tam byla dlouho, vycouval bys z toho. Ne.
Můžu se na něco zeptat?
Pokud to nebude blbá otázka.
Je něco, čeho lituješ?
To je blbá otázka.
Já jsem si to včera přiznal. Teď je řada na tobě.
Když vidím tvůj život,
mám pocit,
že jsem možná někdy mohla být jako ty.
Jasně, že jsi mohla.
Já myslel, že budeš pracovat pro NASA nebo tak něco.
Jo, jasně. Nemá smysl plakat nad rozlitým mlékem.
Co to kecáš?
To je…
Víš, že mám pořád platný pas?
Obnovuju ho, ale nikdy ho nepoužiju.
Poskytuje mi to naději, že jednou cestovat budu.
- Chceš? - Ne.
Jak víš, kde bydlí?
Je to stejný byt, ve kterém žila s mámou. Nepřestěhovali se.
Jak víš, že se nepřestěhovali?
Sociální sítě.
Stalkuješ je?
- To jsou oni? - Jo.
Pozdravuj je ode mě.
Jasně.
A jez.
Někdy je osm a tys ještě nejedl.
Mám tě rád.
Ještěže je podobný mámě.
Viděli jsme ho, jdeme.
Účet, prosím.
Gabo, počkej. Co to děláš? Počkej! Nechám to tady, slečno.
Počkej!
Ticho, sklapni. Nemluv.
- Běž normálně. - Co to děláš? Počkej.
Prostě pojď.
Co?
Jak se máte, Lourdes? Užijte si den.
To je hnízdo, že? Pták.
Tohle ti nejde.
Asi je trochu natvrdlý.
Proč to říkáš?
Dej mu šanci.
Co když je po mámě?
Prosím tě.
Hele, nemá páru, že ho sledujeme.
Tři, dva, jedna, dost!
- Kopni mi to! - Přihraj!
Vezmi mu to.
- Gól! - Dobrý!
Dávej bacha!
Házej!
Je dobrý.
Jako Hugo Sánchez z Real Madridu.
Ty jo!
Gól!
Vidíš?
Je lepší než ty.
Míč!
Můžete ho hodit.
Přihraj mi ho.
Hele.
- Můžeme se přidat? - Fakt?
- Počkej. - Potřebujete zkušenosti.
- Gabo. - No tak.
Gabo. Ne, počkej! Jsme jenom tři.
Jo, rozdrtíte nás.
Tak jo, budu s váma.
Fajn.
- Jdeme na to. - Jo.
Sleduj ho.
Gabo!
Sem!
Gól!
Jste úžasná.
Jasně, je skvělá.
Ve škole všechny kluky zahanbila.
Gabo!
Za ním!
Tady jsem!
Jo!
- Kopej! - Gabo!
Gól!
Ty vole.
To bylo fajn, ne?
Hraješ dobře.
Díky.
Ach ne, prosím!
Podívejte, nejsou sladcí?
Jsou v parku známí.
- Fakt? - Jo.
Jsou to manželé už 50 let.
On pak ale dostal Alzheimera.
Musela se o něj starat.
Ale bylo to těžké, tak ho dali do domova.
A pak dostala Alzheimera i ona.
Poslali ji na to stejné místo.
A oni si na sebe nepamatovali.
A tohle je nejlepší.
Každý den, když se setkají, je to jako by se setkali poprvé.
A každý den se do sebe zamilují.
Děláš si z nás srandu.
Je to pravda!
- Jako ve filmech? - Proč bych lhal?
Fakt?
Já to věděl.
Ale bylo by to hustý, ne?
No, musíme jít, takže…
Dobrá hra.
- Čau. - Ahoj.
- Čau. - Jste dobrý.
Nápodobně.
Asi nepotřebujeme test otcovství, co?
Je to fajn kluk.
A je ti podobný.
Jenom je hezčí.
A sympatičtější.
A vyšší.
Tak, mluvilas s ním. Snad jsi spokojená.
Těžké bude mu říct, že jsi jeho táta.
Můžeš použít klasiku…
„Ricardo,
já jsem tvůj otec.“
Neřeknu mu to.
Co? Viděli jsme ho.
Je v pohodě, je šťastný.
Může si dál žít svůj život a já svůj.
Takže jsme to dělali pro nic?
Má se lépe beze mě.
Fere,
úplně ses rozzářil.
Nikdy jsem tě neviděla tak šťastného.
Neříkej mi, že nic neuděláš.
I když…
nepřekvapuje mě to.
- Nepřekvapuje. - Co…
Co…
Vždycky utíkáš před zodpovědností.
Ty jsi fakt něco.
Nevadí, že něčeho lituješ,
ale musíš své chyby i řešit, ty srabe.
Tak počkat. Jediný srab jsi tu ty.
Ty tvrdíš, že jsem tě opustil Fajn, přiznávám. Opustil.
Ale v San Miguel jsi nezůstala jen kvůli mně nebo tátovi.
Nepřekrucuj to.
Nic nepřekrucuju.
Ale vždycky se na nás vymlouváš.
Bojíš se něco udělat a selhat.
Ale něco ti řeknu, až tenhle výlet skončí,
vrátíš se k tomu stejnému nudnému životu.
Jo. Tak jo, fajn.
Jo, já jsem ta, co se vymlouvá.
Skvělé. A co ty?
Co?
Co děláš ty?
Děláš se lhostejným, jako by ti na nikom nezáleželo.
A přitom je tvůj život na hovno.
Máš práci, kde jim na tobě nezáleží, a balkón, který nepoužíváš.
Alespoň je to můj balkón.
Vždycky jste si byli s tátou podobní.
Ale ty jsi skutečný hajzl.
Ty ses pomátla.
Dost, tiché požehnání a seru na to.
- Jdu pryč. - Jasně.
Jsi strašný.
Zlato, klíče.
Prosím?
Ahoj, Danielo.
Kdo je to?
Fer.
Fernando Medina.
Jak se máš?
Nechci být nezdvořilá, ale zrovna tu mám pár přátel na večeři.
Můžu zavolat později?
Jistě, promiň.
Ano?
Lhala jsem ti, nikoho tu nemám.
Nechtěla jsem s tebou mluvit.
Jo.
Jo, to mi došlo.
Jsi v Singapuru?
No…
Jo, jsem tady.
Kolik tam je hodin?
Je tu asi…
Ne, promiň.
Nechci ti lhát.
Jsem tady, v Mexico City.
Jo, já vím.
Vidím tě.
Co tu děláš?
Umřel mi táta.
To mě moc mrzí.
Chtěl jsem vědět, jak se máte. Vypadáš dobře.
Ty vypadáš strašně.
Hej…
Dokončilas ten doktorát?
Už dávno.
A Ricardo?
Co chceš vědět?
Nepotřebuje něco?
Jak mu to jde ve škole?
Očkovala jsi ho?
Mám strach.
Používají teď ve vakcínách nanotechnologii, takže…
Co chceš, Fernando?
Já nevím.
Co mi umřel táta, nemůžu na Ricarda přestat myslet.
Spíš tě užírají výčitky svědomí
a chceš s ním mluvit, abys měl pocit zadostiučinění.
Vrátit se do Singapuru a zase na něj zapomenout.
Jestli ho chceš vidět, musí to být vážně.
Myslíš, že to zvládneš?
Sbohem, Fernando.
VÍTEJTE V MORELOS
Díky.
Gabo!
Naser si!
Co?
Říkám, naser si!
Neslyším tě, musíš hlasitěji!
Naser si.
No tak, promiň.
No tak!
Mám tě rád!
Ukaž.
Spojka je uvolněná.
- Jo, to jsem říkal. - Tak jo.
Nepotřebuješ pomoc, brácho?
Ne.
Měls pravdu.
Jo, já vím.
V čem?
Jsem srab.
Ne, neposlouchej mě.
Jo, myslím to vážně.
V San Miguel jsem ve své komfortní zóně.
Gabo, jsi přece statečnější.
Tady jsme taky díky tobě. Já se chtěl vrátit.
Hele.
Za tento týden toho bylo,
cestování, hádky, policie, synovec.
A měla jsem i tantrický sex!
- Co? - Nic.
Dělala jsem věci, jaké bych nedělala.
Fajn. Vysvětli mi ten tantrický sex.
Inspiruješ mě dělat nové věci.
Dobře. Můžeme se vrátit k tomu tantrickému sexu?
Snažím se být milá.
Taky tě potřebuju.
Bez tebe
jsem blbec.
Jo, to jsi.
Možná měla ta holka pravdu.
Naše duše jsou propojené a v nouzi se vyhledávají.
Do té sekty by ses hodil.
Hej!
- Zahrajeme si? - Ne.
Ale jo. Pojď.
- Pojď, polož to. - Díky.
- Můžeme si zahrát proti vám? - Ne.
Škoda! Vrať se a jez.
- Pojď. - Ne, vsadíme se.
Bude to zajímavější.
- O pět set? - To je zajímavé?
Už vím… o moje hodinky.
Vždyť ty jsou z blešáku.
Houby z blešáku! Ne, je to limitovaná…
Tak jo, o motorky.
- Když vyhrajete, jsou vaše. - Co? Počkej.
- Zbláznil ses? - Tamty?
Jo.
- To je šrot. - Není. Co je to s vámi?
Ty jsou z osmdesátek.
Je to klasika.
Původní součástky, nové brzdy. Sama jsem je měnila.
Mají nějakou cenu.
- Vy nemáte co ztratit. - Ne?
Ne.
- Platí? - Platí.
Tak jo.
Tak jo, platí. Jdeme hrát.
- Pojď. - Tak to byla blbost.
Tenhle výlet začal hrou, tak ho hrou i zakončíme.
Krásná symbolika, ale ne.
Motorky ne.
Neboj se.
Nikdy bych je neohrozil.
Ten chlap už vypadá staře.
A ten kluk je…
Neporazí nás.
A co když jo?
Neporazí! Sledoval jsem je, nejsou zas tak dobří. Pojď.
Rozdrtíme je. Dělej.
- Tak. - Můžeme?
Na jedenáct bodů.
- Tak jo. - Fajn.
- Jo! Super! - Dobrý!
Jedna nula.
- Sakra, motáš se mi tu! - Dva nula.
Jdeme na to.
- Rozdrtíme je? - Nesnažíš se.
Jsem najedená!
Tak si krkni!
Tak jo, dost.
No jo.
- Hrajte, dámičky, ano? - Jo.
- Čekáme, pane. - Hra.
Máme bod!
Měníme strany.
To je ono!
To bylo super!
Jen tak dál!
To je ono!
Dobrý!
Deset deset, poslední.
Soustřeď se, prosím tě!
- Tak jo. - Tati.
Nech mě podávat.
Dobře.
Ale nepokaz to.
Ne, pane.
Jsi na řadě.
Do toho!
- Krása! - Vyhráli jsme!
- Porazili jsme je! - Vyhráli jsme!
Jo!
Dobrá práce!
Čemu se smějete?
Ničemu.
- Tak šup. - Co?
Ty klíče.
Ne, počkejte… Můžeme to znovu probrat?
Znovu probrat co, blbe? Ty klíče!
Ne, promiňte, nemusíte být agresivní.
- Sklapni. - Nepleť se do toho, šílená ženská.
- Jsi v pohodě? - Ne.
- Bolí to moc? - Dej mi sem mýdlo.
Mýdlo.
Tak?
Máš to zlomené?
Já nevím.
Vidíš? Nejsi takový debil.
- Nechals je vyhrát. - Ty taky.
Máš pravdu.
Táta nám dal ty motorky, protože věděl, že je jednou budeme potřebovat.
Co budeme dělat?
Duplikát.
Jdeme.
Poběž! Rychle!
Dělej!
Poběž!
Ale když jsem ho viděl…
Sakra.
Vyhráli jsme spravedlivě.
- Myslels, že uhodím ji? - To bys neudělal.
- Nestartuje to. - Co?
- Nechce to nastartovat. - Ne? A co moje?
Motorky!
Do prdele!
Naskoč!
Počkej!
Jeď!
Chyťte je!
Sakra, moje motorka!
Acapulco!
Nikdy není pozdě! Nikdy!
Vítej, ségra.
- Zvládli jsme to! - Jo!
Vyfotíme se.
Počkej.
Můžeme?
OKAMŽITĚ TĚ POTŘEBUJEME ZPÁTKY
Zvládli jsme to!
Tohle je paráda!
Dobrý pocit, že?
Jo.
Cítíš něco teplého?
Vyčůrala ses?
Pravidla se musí dodržovat.
Tak jo.
Ne! Nebuď nechutný! Ne!
Proud teče tímhle směrem.
Co bychom byli?
Co se stalo?
Jsme tady.
- Jsme doma? - Jo.
Počkej.
- Mise splněna. - Zvládli jsme to.
Všechno v pohodě?
Zkřivil jsi mi prst.
Co?
Já jsem blbá! Říkala jsem ti, že jsem nezhasla.
No jo…
Díky.
Tady.
Na památku na náš výlet.
Já si nechám na památku tohle tričko.
Mám tě ráda, skrčku.
Já tebe taky.
Budeš mi chybět.
Ty mně taky, hodně.
Opatruj se.
Drazí pasažéři,
připomínáme, abyste měli svá zavazadla neustále pod dohledem.
Pokud najdete podezřelé zavazadlo, nahlaste to, prosím…
Dobré ráno. Kam se chystáte?
Všude.
Fere?
Ahoj, Ricardo.
NA PAMÁTKU HÉCTORA SUÁREZE
Zvířatům v tomto filmu nebylo ublíženo.
Byli pod dohledem a v péči svých chovatelů.
Překlad titulků: Beata Krenželoková