Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- אימון‬ ‫פגישת מועצת מנהלים -‬
‫- ביקור באתר הבנייה במדריד‬ ‫אישור תוכניות -‬
‫- פגישה עם משקיעים‬ ‫ארוחת ערב עם השותפים -‬
‫ברוכים הבאים לפרק החדש של התוכנית שלנו.‬
‫היום יש לנו העונג לדבר‬ ‫עם האדם שמופיע על שער המגזין שלנו,‬
‫הכוכב החדש בעולם האדריכלות,‬ ‫סלבדור קמפודוניקו.‬
‫איזה תענוג.‬ ‫-תודה שהזמנת אותי.‬
‫אתה אדריכל מנוסה,‬ ‫בעל מעמד של כבוד בעולם האדריכלות הספרדי.‬
‫שיפצת 24 בתי מלון בתוך חצי שנה בלבד.‬
‫איך עושים דבר כזה?‬
‫מעט שינה והרבה עבודה.‬
‫ספר לנו איך נראה יום טיפוסי בחייך.‬
‫אני קם בחמש בבוקר כל יום ומתעמל.‬
‫בשעה שש אני יוצא למשרד.‬ ‫אני אוהב לשמור על שגרה קבועה.‬
‫אפשר לומר שאני קצת נוקשה.‬
‫מחר צריך לצאת ב-5:55, לא ב-6:00.‬
‫ייתכן שזו הסיבה שאתה עדיין רווק?‬
‫כן, את מכירה אותי.‬
‫עוד לא פגשתי אישה‬ ‫שיכולה להתמודד עם הלו"ז העמוס שלי.‬
‫הפרויקטים שלך עטורי פרסים,‬
‫אתה היורש של חברה בשווי מיליוני אירו‬
‫שממשיכה לגדול ולצמוח,‬
‫והשמועה אומרת‬
‫שתהיה אחראי על בניית המלון החדש‬ ‫של רשת מלונות קמפודוניקו,‬
‫המלון הראשון של הרשת מחוץ לגבולות ספרד,‬
‫והוא יהיה מלון שבעה כוכבים.‬
‫השמועות נכונות?‬
‫לא אכחיש שאשמח לבנות אותו,‬ ‫אבל זה לא תלוי בי.‬
‫אבל אני מבטיח לך שאם אבנה אותו,‬ ‫זה יהיה אחד מפלאי תבל.‬
‫אתה מתכנן לשלוט בעולם?‬ ‫-מבחינתי, גם השמיים הם לא הגבול.‬
‫מחיאות כפיים, בבקשה.‬
‫- מלונות קמפודוניקו -‬
‫תודה שהאמנת בי, אבא.‬
‫אמון צריך להרוויח. אל תאכזב אותי, בסדר?‬
‫- הטיסה שלך תמריא בקרוב -‬
‫- הכול מוכן לנסיעה שלך‬ ‫בדוק את לוח הזמנים שלך -‬
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫- קוסקו, פרו‬ ‫3,339 מטר מעל פני הים -‬
‫"המפתחות מאחורי הלוח."‬
‫תראה, אבא. זה הנוף מהתמונות שהם שלחו לנו.‬
‫אבל הוא יפה יותר במציאות, מן הסתם.‬
‫זה המקום המושלם לפלא התבל שלנו.‬
‫זו פלאסה דה ארמאס, הכיכר המרכזית של קוסקו.‬
‫והמלון יחלוש על כל האזור הזה.‬
‫אני מקווה שתאהב אותו.‬
‫תודה שבאתם.‬
‫אני סמוך ובטוח שהיום הזה‬ ‫יהיה נקודת ציון חשובה בחיינו,‬
‫וכמובן, בתעשיית התיירות של קוסקו.‬
‫בהצלחה לכולנו!‬
‫לחיים!‬ ‫-לחיים.‬
‫לא!‬
‫- אכסניית טופנאנצ'יסקמה -‬
‫"אני מחפשת אותך‬
‫כי שפתיי משתוקקות לנשיקתך הלוהטת‬
‫אני קוראת לך‬
‫אני מתחננת בפניך במילים רוויות עצב‬
‫אני צריכה אותך‬
‫כי בלעדיך אין משמעות לחיי‬
‫אז אני משוטטת‬
‫ברחבי העולם‬
‫ומחפשת את הדרך‬
‫לליבך‬
‫רחם עליי‬
‫אם יש לך לב‬
‫הקשב להלמות ליבי‬
‫קול כאבי‬
‫אבל חזור‬
‫ומלא את החלל שנפער בהיעדרך‬
‫חזור‬
‫גם אם רק כדי להיפרד‬
‫אל תניח לי למות‬
‫בלי לומר שלום"‬
‫ועכשיו הגיע הזמן לחגוג!‬
‫קדימה!‬
‫לנענע!‬
‫יפה מאוד!‬
‫אתה הבחור מטינדר?‬
‫סליחה?‬ ‫-הבחור מטינדר.‬
‫לא, אין לי טינדר. כרגע הגעתי הנה…‬
‫את מכירה את הבלונדינית ששרה קודם?‬ ‫-ברור, היא כמו בת בשבילי.‬
‫מה זה?‬
‫לפי המסורת, אם אישה מחבבת גבר,‬ ‫היא מרשה לו להדליק את החרוט.‬
‫החרוט?‬ ‫-הנייר.‬
‫תדליק אותו!‬ ‫-הנייר. תן לי את זה לרגע.‬
‫בבקשה, זה עדיף.‬
‫אבל תיזהר, מטאדור. היא האחיינית שלי.‬
‫תן לי את זה. לך לשם.‬
‫תודה.‬ ‫-בשמחה.‬
‫קדימה, תרקוד.‬
‫כן?‬
‫אני מפחד שתיכווי.‬
‫אפילו לא הצלחת להדליק אותו!‬
‫בראבו!‬
‫חברות נפש שלי!‬
‫לא, אני אתגעגע אליכן!‬
‫אתן עוזבות מהר מדי.‬
‫אנחנו תמיד צריכות לבקר אותך?‬ ‫לא, עכשיו תורך לבקר אותנו.‬
‫היזהרי במשאלותייך. זה עוד יקרה, אחותי.‬
‫חברים!‬
‫אני מקווה שתמלאו את הכובע בנדיבות,‬ ‫בדיוק כמו שמחאתם כפיים בנדיבות.‬
‫מוזיקה ממלאת את הנשמה,‬ ‫אבל לא את הבטן שלנו.‬
‫אז בבקשה תמלאו את הכובע, הבנתם?‬
‫כסף, דולר אחד.‬
‫דולר אחד, ידידי. דולר אחד.‬
‫אריאנה, תביאי את הצבעים.‬ ‫הערב נצייר לאור הירח.‬
‫היי!‬
‫תראה לי את הכסף!‬
‫תראה לי את הכסף, גרינגו!‬
‫קדימה!‬
‫תמלא את הכובע!‬ ‫אל תשחק אותה כאילו אתה לא מבין.‬
‫סליחה, אני…‬
‫סליחה, לא ראיתי אותך.‬
‫אני מצטערת.‬
‫כן, את יודעת כמה המעיל הזה עולה?‬
‫באמת?‬
‫בטח מחיר מופקע.‬ ‫-לא, המחיר היה מוצדק. זה מעיל המזל שלי.‬
‫לנו הוא דווקא לא הביא מזל.‬
‫סליחה, לא ראיתי אותך.‬
‫אתה צריך משהו?‬
‫לא. בעצם כן.‬ ‫רציתי להגיד לך ששרת ורקדת נהדר.‬
‫אהבתי את הפלמנקו לצלילי הקחון.‬ ‫-בטח, הפלמנקו לצלילי הקחון.‬
‫הקחון הוא כלי נגינה פרואני.‬
‫אבל בני ארצך באו הנה,‬
‫ראו אותו ולקחו אותו.‬
‫ועוד כמה דברים.‬
‫אבל הוא נולד כאן. באיקה, למעשה.‬
‫כל יום לומדים משהו חדש.‬
‫את עובדת כאן?‬
‫בינתיים.‬
‫אתה לא מתארח פה, נכון?‬ ‫אני לא זוכרת שהכנתי את הסוויטה הנשיאותית.‬
‫לא, אני מתארח בבית השכן.‬
‫אני סלבדור…‬ ‫-קמפודוניקו.‬
‫לכן נראית לי מוכר.‬
‫התבלבלתי וחשבתי שקבענו דייט בטינדר.‬
‫הוא הזמין את הבית שלי ב-Airbnb.‬
‫אה, זאת את.‬ ‫-כן, זאת אני.‬
‫ליצ'י קמפוס. אני מנהלת את האכסניה.‬
‫אני הבעלים והשליטה של האדמה שלכלכת בצבע.‬
‫הכול לשביעות רצונך? הבית, המפתח?‬
‫כן, מצאתי את המפתח, אבל הוא נשבר במנעול.‬
‫אחליף אותו בבוקר,‬ ‫אבל בינתיים אני צריך מיטה ללילה.‬
‫הייתי מציעה לך את המיטה שלי,‬ ‫אבל הקפיצים כבר שחוקים.‬
‫המיטה תקרוס תחתיך.‬
‫אז…‬
‫תטפלי בזה, בבקשה? ותעניקי לו יחס מלכים.‬
‫הוא שילם המון כסף מראש.‬
‫בסדר, אני זזה. הבחור מטינדר הגיע.‬
‫שמחתי להכיר.‬ ‫-גם אני, מאוד.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי, דודה.‬
‫בסדר, אקח את הז'קט שלך למכבסה מחר.‬
‫אולי יצליחו להציל אותו.‬
‫אל תדאגי. יש לי עוד ז'קטים, עוד מעילים.‬
‫אבל אני צריך מיטה.‬
‫חדר פרטי או משותף?‬
‫תלוי מי תהיה השותפה שלי.‬
‫היא שרה בקצ'ואה, נכון?‬
‫את מדברת קצ'ואה?‬
‫לא היטב, אבל החברות שלי מלמדות אותי.‬
‫מה למדת?‬
‫לדוגמה, בקצ'ואה אין את המילה "להתראות".‬
‫אז איך הם נפרדים לשלום? בדממה?‬
‫הם משתמשים במטבע לשון.‬
‫טופנאנצ'יסקמה.‬
‫הפירוש הוא "עד שניפגש".‬
‫אני לומדת.‬
‫טופנאנצ'יסקמה. יש לזה ניגון נעים.‬
‫כן.‬
‫אתה…‬
‫לא רקדן טוב במיוחד, מה?‬
‫אני דווקא לא רע, אבל עשית ממני צחוק קודם.‬
‫מה רע בצחוק?‬
‫ראית, אני לא מפחדת לעשות צחוק מעצמי.‬
‫חוץ מזה, אתה נראה קצת לחוץ.‬ ‫אתה צריך להירגע.‬
‫אל תשכח,‬ ‫דלפק הקבלה מאויש החל מ-6:00 בבוקר.‬
‫תודה.‬ ‫-אם תצטרך משהו, אהיה שם.‬
‫בסדר? לילה טוב.‬
‫באיזו שעה את מסיימת לעבוד?‬
‫זה משתנה.‬
‫כלומר, אני קובעת את הלו"ז שלי.‬
‫למה?‬
‫אולי תצאי לשתות איתי?‬
‫אני לא בקטע של חתיכים.‬
‫איזה צירוף מקרים. גם אני לא.‬
‫אתה בטוח? אפילו לא קצת?‬
‫תלוי כמה אני שותה.‬
‫טוב, בוא נראה.‬
‫אתה אוהב פיסקו?‬
‫אני לא מערבב משקאות, ושתיתי קודם בירה.‬
‫מה? בן כמה אתה?‬
‫חוץ מזה, אתה בקוסקו, בנאדם!‬
‫תזרום!‬
‫בסדר. הפעם הראשונה שלי תהיה איתך.‬
‫באמת?‬
‫הנחתי שאתה מנוסה יותר.‬
‫בסדר, יש לנו טקס קבלת פנים באכסניה:‬ ‫שוט "ברוך הבא".‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫שלושה שוטים של פיסקו.‬ ‫-בסדר.‬
‫מוכן?‬ ‫-כן.‬
‫לחיים.‬ ‫-לחיים.‬
‫יש לך מחלת גבהים?‬ ‫-מחלת… לא, אני מרגיש מעולה.‬
‫אני רץ 15 ק"מ כל יום.‬
‫בסדר.‬
‫עוד אחד?‬ ‫-עוד אחד.‬
‫בהחלט.‬
‫זה בשבילך.‬
‫מחלת גבהים זה לא צחוק.‬
‫תיזהר.‬
‫באת לבד?‬
‫לבד לגמרי.‬
‫רווק או בוגד?‬
‫רווק הולל. ואת?‬
‫רווקה וטוב לה.‬
‫ואתה?‬
‫כנ"ל.‬
‫תגידי לי, מוצ'ילרה,‬
‫יש לך עוד כישרונות נסתרים,‬ ‫חוץ משירה, ריקוד,‬
‫נגינה בקחון הפרואני…‬
‫וציור פנים?‬
‫עוד כמה.‬
‫שלושה, נכון?‬
‫כן.‬
‫אתה בטוח?‬
‫אני בקוסקו, יפהפייה. אני זורם.‬
‫לחיים.‬
‫אני לא מתנשקת בדייט הראשון.‬
‫בסדר, אבל זה לא דייט.‬
‫וכעת לחדשות הכלכליות.‬ ‫מחיר מניות קמפודוניקו ממשיך לנסוק‬
‫בעקבות הודעת החברה‬ ‫על בניית מלון שבעה כוכבים חדש בקוסקו.‬
‫הפרויקט השאפתני מעורר עניין רב,‬
‫בייחוד כי האדריכל הוא…‬
‫תודה, לאו.‬ ‫-תודה.‬
‫בוקר טוב.‬
‫בוקר טוב!‬
‫בוקר טוב.‬
‫-בוקר טוב.‬
‫כבר שנים שלא ישנתי עד מאוחר.‬ ‫-על לא דבר.‬
‫יש באזור חנות חומרי בניין?‬
‫חסר לך בורג?‬
‫שניים.‬
‫טוב, תירגעו.‬
‫תירגעו. כולנו שמענו מה הלך אתמול בלילה.‬
‫ואני שמעתי אותך.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫ליידי שומרת על דיסקרטיות.‬ ‫-ברור.‬
‫סלח לי.‬
‫אני מקווה שגם אדוני דיסקרטי.‬
‫לא הבנתי. איך קוראים לך?‬
‫ולך?‬
‫הזדמנות אחרונה!‬ ‫עכשיו או לעולם לא! מהר, אני הולכת!‬
‫הינה!‬ ‫-מהר!‬
‫תודה, אריאנה! נשלם לך אחר כך.‬ ‫-תודה!‬
‫כביסה וגיהוץ, בבקשה!‬
‫תעשי לי הנחה!‬
‫זה נורמלי?‬
‫כן, ברור.‬ ‫-תודה, מתוקה.‬
‫תקשיב…‬
‫ותחזירי לי את התחתונים היפים שלי.‬
‫יש חנות לחומרי בניין ליד המכבסה.‬
‫אז אני יכול לבוא איתך?‬
‫אם אתה רוצה.‬
‫כמה זמן תהיה פה?‬
‫מינימום שנה, מקסימום שנתיים.‬
‫וואו! אתה בשבתון?‬
‫ממש לא.‬
‫באתי לבנות מלון.‬
‫תראי.‬
‫זה הפרויקט.‬
‫פלא אדריכלי מול פלא תבל.‬
‫מה דעתך?‬
‫גם זה פרויקט שלך?‬
‫כן, הצעתי את הפרויקט ב-2017,‬ ‫אבל החברה החליטה לוותר עליו.‬
‫אני מבינה למה.‬
‫סליחה?‬
‫טוב, פשוט…‬
‫רצית לבנות את מפלצת הבטון הזאת‬
‫על החוף היפה הזה?‬
‫שמעת על בורג' אל-ערב בדובאי?‬
‫ברור.‬
‫המלון שנבנה על אי מלאכותי, מעשה ידי אדם.‬
‫בדיוק.‬
‫מדהים מה שאדריכל יכול לעשות, נכון?‬
‫בהחלט.‬
‫לא ייאמן.‬
‫תגיד לי, אתה רוצה לבנות משהו כזה בקוסקו?‬
‫את יודעת כמה תיירים הוא ימשוך הנה?‬ ‫יש רק מלון שבעה כוכבים אחד בעולם.‬
‫ויש רק מאצ'ו פיצ'ו אחת.‬
‫ואותה אי אפשר לשפץ.‬
‫אתה לא חושב שיש מספיק מלונות בקוסקו?‬
‫יש, אבל הם לא דומים למלון שלנו.‬
‫אה, בסדר.‬
‫אז אתה פרנסיסקו פיסארו של המאה ה-21?‬
‫באת לכבוש אותנו שוב?‬
‫מה? לא.‬
‫רגע. אמרתי משהו לא בסדר?‬
‫הרגזתי אותך? חשבתי שאת מחבבת אותי.‬
‫אני מחבבת את כולם,‬ ‫כל עוד אין סיבה לא לחבב אותם.‬
‫שאלה אחרונה.‬
‫אתה מתעניין בבית הזה ובמקום הזה‬ ‫כי אתה רוצה לבנות כאן?‬
‫המקום הזה מושלם. הנופים הכי יפים בעיר.‬
‫האכסניה לא למכירה.‬
‫האכסניה לא שלך. את רק עובדת זמנית, לא?‬
‫זו האכסניה של הדודה שלי,‬ ‫ואני אומרת לך שאין סיכוי שהיא תמכור אותה.‬
‫תקשיבי, לכל דבר בחיים האלה יש מחיר.‬
‫לא.‬
‫לאנשים אין מחיר.‬
‫לא לאנשים שקרובים אליי.‬
‫אני מקווה שברור לך‬ ‫שמה שקרה אתמול בלילה לא יחזור על עצמו.‬
‫ברור כשמש.‬
‫מזומן או אשראי?‬ ‫-תודה, ליצ'י.‬
‫אשתמש בקוד QR.‬ ‫-בסדר.‬
‫ספרי לי על החוויה האלוהית שלך‬
‫בעוד שלוש, שתיים, אחת…‬ ‫-אין מה לספר.‬
‫שיחקתם בשאקירה ופיקה?‬
‫לא מצחיק, ליצ'י. ברצינות.‬
‫מתוקה, למה את עצבנית?‬
‫ראיתי אותך יוצאת בשלוש בבוקר,‬
‫ומאז אני מחכה כאן ומתה מסקרנות.‬ ‫תספרי לי הכול!‬
‫שכבתי עם האויב.‬
‫הוא פריק במיטה?‬ ‫-אמרתי לך שאין לי חשק לדבר!‬
‫מה אכפת לי?‬ ‫אני רוצה פרטים. קדימה, תספרי לי.‬
‫אוי, לא. אל תגידי לי שהוא ביקש‬ ‫שתעשי משהו סוטה. אני אהרוג אותו.‬
‫הוא גרם לי להבין שאני מטומטמת.‬
‫הפתעה גדולה, נכון?‬
‫די כבר, דודה! בחייך, בבקשה!‬
‫תגידי לי, איזה אדם שפוי בדעתו‬ ‫מעדיף בטון מלוטש על פני זה?‬
‫לבנים, טיט, אבן, עץ.‬
‫זאת קוסקו, לא דובאי!‬
‫לקוסקו יש את המסורת העשירה ביותר בפרו,‬ ‫אגדות עם, מורשת תרבותית.‬
‫וכל זה נעלם כי אנשים רוצים לישון במזגן.‬
‫איבדת אותי ב"בטון מלוטש".‬
‫איזה חרק עקץ אותך?‬
‫תתרכזי, לעזאזל!‬
‫החרק הזה! החרק הספרדי הזה!‬ ‫בלי להעליב חרקים, הם חשובים מאוד.‬
‫אבל החרק הספרדי הזה…‬
‫מי הוא חושב שהוא? נכון שהוא חתיך הורס,‬
‫אבל אילו ידעתי שהוא בא לקבור אותנו בבטון,‬
‫נראה לך שהייתי…?‬
‫הייתי אומרת לו ללכת ל…‬
‫דודה.‬
‫כן?‬
‫הוא רוצה לקנות את האכסניה, אבל לא אכפת לך.‬
‫מה?‬ ‫-אני אומרת לך…‬
‫דודה, את יודעת‬ ‫כמה המקום הזה חשוב לי? למשפחה שלנו?‬
‫דודה!‬ ‫-היי!‬
‫הספרדי ממש עצבן אותך, מה?‬
‫לא אתה.‬
‫אני כבר מביאה את המיץ שלך.‬
‫אלוהים.‬
‫נכון. שלושה עד ארבעה מיליון תיירים בשנה.‬
‫זו התחזית. אשלח את הקבצים לעיונך. תודה.‬
‫- אבא מספר פרטי -‬
‫- ספק קוסקו -‬
‫הלו?‬
‫כן, רחוב פורגטוריו 420.‬
‫כן, אני כאן.‬
‫אז השטח הזה שייך לבעלך לשעבר.‬
‫וזו הקרקע הבתולית שצמודה לאכסניה, נכון?‬
‫כן.‬
‫מה עכשיו?‬
‫הנסיך לא יכול להתקלח במים קרים?‬
‫היי, הדוד הזה יכול לספק‬ ‫מים חמים לכל האכסניה.‬
‫מותר לשאול מה השרטוטים האלה?‬ ‫-כן, מותר.‬
‫אז מה זה?‬ ‫-מה זה מה?‬
‫השרטוטים.‬
‫מה הבעיה? למה את מנדנדת לי?‬
‫זה מה שקורה כשקופצים למיטה בלי לחשוב.‬
‫סליחה על הבוטות, אבל לסקס טוב יש השלכות.‬
‫מה אלה?‬ ‫-מה?‬
‫השרטוטים.‬
‫תגיד לה, סלביטה.‬
‫אנחנו בודקים אם הקרקע מתאימה לבנייה.‬
‫את מוכרת?‬
‫אם זה היה תלוי בי, הייתי נותנת אותה בחינם.‬ ‫-וואו, אני בהלם.‬
‫איזה יופי!‬
‫אתם נראים טוב יחד. ממש מקסים!‬
‫שמעת? אנחנו זוג מקסים.‬
‫לא ייאמן.‬
‫בכל מקרה…‬ ‫-אז למי שייך החלק שלא כלול בשרטוטים?‬
‫הולך לי קלף משוגע.‬
‫תראה מי מכבדת אותנו בנוכחותה!‬ ‫-מה יש? אסור לתפוס שנ"צ?‬
‫שנ"צ? היית במיטה כל היום.‬ ‫לא ראיתי אותך מאז אתמול.‬
‫את עדיין כועסת?‬
‫ידעת שבספרד כבר לא נהוג לנוח בצוהריים?‬
‫חשוב מאוד לנוח.‬
‫היית יודע את זה‬ ‫אילולא היית רובוט שרק עובד כל היום.‬
‫היא תמיד ככה?‬ ‫-לפעמים היא גרועה יותר.‬
‫אני מרגיש שאני בחופשה,‬ ‫שאני קצת מנצל לרעה את העבודה מרחוק.‬
‫איזה מסכן.‬
‫ילד שמנת מסכן.‬
‫אני לא סובלת אותו. אני אוכל לבד בחדר.‬
‫טוב, מאחר שהפריעו לנו…‬
‫החלפת את הקלפים!‬ ‫-לא!‬
‫את מרמה.‬ ‫-למה לי לרמות?‬
‫ראיתי אותך.‬ ‫-אתה מוזמן לבדוק. אעצום עיניים.‬
‫אני אבדוק!‬
‫בוא נשחק בקוביות.‬
‫מה?‬ ‫-קוביות, בול פגיעה.‬
‫את תקרעי אותי.‬ ‫-אתה לא מכיר שום משחק?‬
‫לא.‬ ‫-מה משחקים בספרד?‬
‫מה?‬
‫קח את זה לבוס.‬
‫סליחה. מצאנו את זה.‬
‫תודה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫מצאנו את זה. נראה לי שזה שלך.‬
‫שכחתי מזה לגמרי.‬
‫חשבתי שכדאי שאחזיר לך את זה.‬
‫תודה שהעלית באוב את העבר שלי.‬
‫סגור את הדלת כשאתה יוצא, בבקשה.‬
‫נו, באמת!‬
‫למה אתה הדבר האחרון שאני רואה לפני השינה‬ ‫והדבר הראשון כשאני מתעוררת?‬
‫רוב הבחורות היו אומרות שזה חלום שהתגשם.‬ ‫-או סיוט.‬
‫לא היה אף אחד בדלפק הקבלה.‬
‫דלפק הקבלה מאויש החל משש בבוקר.‬
‫עכשיו 6:13. את רוצה את השעון שלי?‬
‫רציתי קצת מידע על הסיורים.‬
‫הם לא בשבילך.‬
‫לא?‬ ‫-לא.‬
‫למה לא? מאיפה לך?‬ ‫-הם לא מתאימים לאנשים שמפחדים ממים קרים.‬
‫יש חובה להיכנס למים בסיור?‬
‫רציתי לבקר במאצ'ו-פיצ'ו.‬ ‫זה אתר חובה, נכון?‬
‫ברור, אתה חייב תמונה לאינסטגרם.‬
‫בדיוק.‬
‫והסיור בסלקנטאי?‬
‫זה טרק של חמישה ימים.‬ ‫יש כאלה שמעדיפים אותו על שביל האינקה.‬
‫הוא יהיה לך קשה מאוד.‬ ‫זה אחד הסיורים האהובים עליי.‬
‫ומי המדריכה?‬
‫מה נראה לך?‬
‫נשמע מעולה. איפה נרשמים?‬
‫את צריכה עזרה?‬ ‫-לא.‬
‫זה, כן. קח.‬
‫וגם זה.‬ ‫-מה לעשות עם זה?‬
‫שים את זה בתיק.‬
‫גם זה.‬ ‫-למה כל כך הרבה חולצות?‬
‫טוב, אני…‬
‫מה זה?‬ ‫-זה חשוב. זה בשביל הזקן שלי.‬
‫לא. תשכח מזה.‬
‫זהו.‬ ‫-לא, אני אסגור.‬
‫היי, חבר'ה!‬
‫בסדר. יאניס לאון ופרננדו אספוסיטו?‬ ‫-ננדיטו.‬
‫תקראי לי ננדיטו. אני שונא את השם פרננדו.‬ ‫-בסדר.‬
‫הייתם שישה, לא?‬
‫כן, אבל לא כולנו נבוא לסיור,‬
‫כי אנחנו לא מרגישים טוב.‬
‫אתמול ראיתי‬ ‫את הפין הכי מכוער שראיתי בחיים.‬
‫טוב, אבל אתם לא יכולים‬ ‫לבטל ברגע האחרון, חבר'ה.‬
‫כן, אני יודעת.‬ ‫תני לי להסביר. העניין הוא ש…‬
‫מה שקרה זה…‬
‫אני חייבת לספר לה.‬
‫טוב, אני…‬
‫אני אספר לך.‬
‫לדוגמה, אתמול…‬
‫סליחה.‬
‫אכלנו אתמול משהו שעשה לנו רע.‬
‫תודה שעזרת.‬
‫הסיור הבא יהיה רק בעוד חודש.‬
‫יש מינימום של חמישה אנשים,‬ ‫אחרת זה לא משתלם.‬
‫אבל פיניתי זמן במיוחד.‬ ‫ביטלתי פגישות עם אבי ועם מועצת המנהלים.‬
‫טוב, לא תמיד מקבלים מה שרוצים.‬ ‫-מי אמר?‬
‫אני אשלם על כולם.‬
‫על שישה אנשים?‬
‫שבעה, יחד איתי.‬
‫ברור, הרי אבא'לה משלם…‬ ‫-זה הכינוי החדש שלי?‬
‫אני אוהב את סגנון הדיבור שלכם.‬
‫אתם אומרים "רוב תודות"‬ ‫במקום "תודה". זה חמוד.‬
‫אלוהים. חשבתי שהקיא יבריח אותך.‬
‫לא. אני לא נכנע בקלות.‬
‫לי דווקא נכנעת מאוד בקלות.‬
‫שבעה סול?‬
‫אוכל להשתמש בזה כדי לשרטט‬ ‫את המלון שאני בונה בשטח שלך.‬
‫זה מסלק ממך אנרגיות רעות.‬
‫תני לי ארגז שלם. אני אקח משאית.‬
‫כן, זה יעשה לה טוב. תמשיכי.‬ ‫היא מלאה באנרגיות רעות.‬
‫על הגב שלו. תסתובב.‬
‫זה! השלפח הזה!‬
‫תודה.‬
‫ריח טוב, נכון?‬ ‫-זה מעולה לסוכרת.‬
‫מאחר שנהיה יחד חמישה ימים,‬ ‫אפשר לשאול אותך שאלה אחת?‬
‫השאלה הזאת נחשבת?‬
‫למה את מתנגדת כל כך למלון שאני בונה?‬ ‫העיר הזאת בנויה על תיירות.‬
‫זה טוב ל…‬ ‫-לא.‬
‫העיר הזאת לא בנויה על תיירות,‬ ‫היא בנויה על תרבות ומסורת.‬
‫התיירות היא בעדיפות שנייה.‬
‫ולדעתך המגורים שלך באכסניה‬ ‫הם בעדיפות ראשונה?‬
‫לדעתי יש לי זכות מלאה‬ ‫להתנגד לכך שאיזה ילד שמנת יבוא הנה‬
‫ויהרוס את הבית של המשפחה שלי‬ ‫כדי לבנות מפלצת בטון.‬
‫ולדעתי די ברור למה אני לא מחבבת אותך.‬
‫הדודה שלך גרה באכסניה, בבית של בעלה לשעבר.‬
‫היא מאושרת באכסניה.‬ ‫וחוץ מזה, היא תקבל המון כסף.‬
‫בסדר. אז אתה רוצה שאודה לך?‬
‫אתה רוצה שאודה לך‬ ‫כי בעוד שנתיים אתעורר לנוף של בניין‬
‫במקום לנוף הררי?‬
‫את בכלל לא גרה שם. מה אכפת לך?‬
‫זה עניין עקרוני.‬
‫חוץ מזה, שאלת אנשים‬ ‫אם הם רוצים מלון שבעה כוכבים?‬
‫מי רוצה מלון שבעה כוכבים?‬
‫תגיד לי!‬
‫אני אגיד לך, בסדר?‬
‫אבל המחלוקות בינינו‬ ‫לא מצדיקות את היחס שלך כלפיי.‬
‫בסדר.‬
‫אני אשתדל להפגין בגרות.‬
‫תקשיבי,‬ ‫אולי נסכים שלא להסכים וננסה להינות?‬
‫מאחר שאנחנו מול הכנסייה המרהיבה הזאת,‬
‫אני מציע שנשתדל להניח למחלוקות בינינו.‬
‫אני לא מאמינה בדתות.‬
‫בסדר. אז במה גברתי המוצ'ילרה מאמינה?‬
‫אימא שלי האמינה בבתולה.‬
‫ואת?‬ ‫-אני מאמינה באימא שלי.‬
‫אובר פה.‬
‫אוברטו!‬ ‫-אריאנה!‬
‫מה קורה?‬
‫אריאנצ'ה!‬
‫התגעגעתי אליך.‬ ‫-מה שלומך, מתוקה?‬
‫מה שלומך?‬ ‫-בסדר.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫סלבדור קמפודוניקו.‬ ‫-נעים להכיר. לאן נוסעים?‬
‫ישר לסלקנטאי.‬ ‫-ההר הפראי?‬
‫ברור.‬ ‫-הלבנבן יסבול.‬
‫מגיע לו.‬
‫יש לך עלי קוקה?‬ ‫-כן.‬
‫את צריכה לבקש רשות מהאפו.‬ ‫-כן, ברור.‬
‫אנחנו לא הולכים ברגל?‬
‫כן, אבל לא מכאן.‬
‫אין לך מושג לאן אתה הולך, נכון?‬
‫טוב, מסיבה לא ברורה אני סומך עלייך…‬
‫אריאנצ'ה.‬
‫תיזהר.‬
‫בת כמה המכונית הזאת?‬ ‫-היא מ-79'.‬
‫מ-79'. ועד לאן היא תיקח אותנו?‬
‫בסדר.‬ ‫-לכאן.‬
‫מה?‬ ‫-לא…‬
‫מותר לשאול למה קעקעת‬ ‫את המילה "אנמה" על הצוואר?‬
‫קצת מוזר, לא?‬
‫זה "אלנה", לא "אנמה".‬
‫עשיתי אותו אצל אומן קעקועים קולומביאני‬ ‫שמקעקע רק אנשים עם סיפור סוחט דמעות.‬
‫סיפרתי לו את הסיפור שלי,‬ ‫והוא קעקע את השם של סבתא שלי,‬
‫כי היא היחידה שעודדה אותי ללמוד אומנות.‬
‫היא אמרה שרק בתחום הזה‬ ‫יש לנו יתרון על מכונות.‬
‫הסיפור על המכונות גרם לקולומביאני לבכות?‬
‫לא. זה לא הסיפור שסיפרתי לו.‬
‫תספרי לי?‬
‫לא.‬
‫אני לא אוהבת רחמים.‬
‫בסדר. את יכולה לצלם אותי?‬
‫זה קל, תראי.‬
‫מצב נוף, בבקשה.‬
‫תפרוש זרועות.‬
‫ככה?‬ ‫-כן.‬
‫אני מקבל אנרגייה?‬
‫פוזת חוקר.‬ ‫-לגמרי. אתה חוקר-על!‬
‫לגמרי.‬ ‫-ככה.‬
‫התמונה הזאת תקבל המון לייקים באינסטגרם.‬
‫תצלמי עוד אחת,‬
‫תמונה שלי שקוע במחשבות, יודעת?‬
‫בסדר.‬
‫"מסתכל על כלום, חושב על הכול.‬ ‫אנחנו חלק מזה."‬
‫נראה טוב, נכון? רוצה תמונה שלך עם "אנמה"?‬
‫מה?‬
‫את לא מפחדת שתיכווי?‬
‫לא.‬
‫אני אוהבת אש.‬
‫זה היסוד החביב עליי,‬ ‫אפילו שאני מזל מאזניים.‬
‫למה "אפילו"?‬
‫מזל מאזניים הוא אחד ממזלות האוויר.‬
‫הגיוני יותר שאוהב אוויר או רוח.‬
‫רוח ואש זה שילוב מסוכן.‬
‫אני תמיד מזהירה מראש.‬
‫כמה כוכבים היית נותן למלון הזה?‬
‫מעולם לא שמעתי דממה כזאת.‬
‫דממה זה דבר יפהפה.‬
‫הגענו כבר?‬
‫תפסיק להתנהג כמו החמור מ"שרק".‬
‫שאלת את זה כבר עשר פעמים! אלוהים!‬
‫את בטוחה שלא הלכנו לאיבוד?‬
‫לפי השעון שלי, הלכנו כבר 32 ק"מ.‬
‫אתמול אמרת שנלך היום 16 ק"מ.‬
‫תוסיפי לזה את 16 הקילומטרים מאתמול,‬ ‫יוצא 32. מה קורה?‬
‫אני לא אוהבת מתמטיקה.‬
‫מוזר, כי את אוהבת מוזיקה.‬
‫מה הקשר?‬
‫מתמטיקה מאפשרת למוזיקה‬ ‫להתקיים יותר מרגע בודד.‬
‫מתמטיקה ומוזיקה‬ ‫זה כמו פולסרים וכוכבים מנצנצים.‬
‫מה אתה אומר!‬
‫תמיד היו לי מספרים בראש.‬
‫בילדותי אהבתי מוזיקה, ואז מתמטיקה.‬
‫ואז למדתי אדריכלות והתחלתי להתעניין‬ ‫בהשקעות, בנקים, אג"חים, שיעורי ריבית.‬
‫חבל, דווקא היית בכיוון הנכון.‬
‫בסדר. אבל אנחנו עכשיו בכיוון הנכון?‬ ‫-בוא כבר!‬
‫אריאנה!‬
‫תנסה לנקות את הראש ותתמקד בנשימות שלך.‬
‫אני לא יודע איך לנקות את הראש.‬
‫אף פעם לא עשיתי מדיטציה.‬ ‫אני חושב בלי הפסקה. למעשה, אני חושב…‬
‫סליחה שאני מנדנד, אבל לדעתי כדאי שנזוז,‬ ‫כי כתוב פה שירד גשם בקרוב.‬
‫אתה מוכן לנסות?‬
‫כן?‬
‫בסדר.‬ ‫-קדימה.‬
‫שב ככה.‬
‫שב זקוף.‬
‫בסדר, תתמקד בנשימות שלך.‬
‫פנימה.‬
‫החוצה.‬
‫שוב. פנימה.‬
‫החוצה.‬
‫אל תחשוב על שום דבר.‬
‫תרגיש את קול המים.‬
‫תרגיש את הרוח על הפנים שלך.‬
‫ישנתי באמצע היום!‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אני אף פעם לא ישן באמצע היום.‬ ‫-רואה?‬
‫טוב לנסות דברים חדשים.‬
‫אני רגיל לחשוב ללא הרף.‬
‫לא האמנתי שאוכל להפסיק לחשוב.‬
‫ובמקביל להיות מודע לכל מה שסביבך.‬
‫בוא נזוז. בקרוב יחשיך,‬ ‫ואני יודעת שכבודו לא אוהב לאחר.‬
‫הגיע הזמן להמשיך במסע.‬
‫"הגיע הזמן להמשיך במסע."‬
‫קדימה.‬ ‫-כן.‬
‫בדרך כלל אין לי זמן להפסיק לחשוב.‬
‫אתה חי כדי להרוויח כסף.‬
‫אני חיה כדי שיהיה לי זמן לעצמי.‬
‫זה העושר שלי.‬
‫- אברה סלקנטאי‬ ‫גובה: 4,600 מ' מעל פני הים -‬
‫ארבעת אלפים ושש מאות מטרים.‬
‫כל הכבוד לנו, גבר!‬
‫לצלם אותך?‬
‫לא, תצטלמי איתי!‬
‫כן?‬ ‫-כן, יחד.‬
‫חייבים להנציח את הרגע.‬
‫לצלם אתכם?‬
‫בטח! אתה יכול לצלם אותנו?‬
‫ברור.‬
‫תתכוננו. בשלוש.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫עוד תמונה. אחת, שתיים, שלוש.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫אתם זוג?‬
‫כן, זה ירח הדבש שלנו.‬
‫אתם זוג מקסים.‬
‫תודה. גם אתם.‬
‫תודה. להתראות!‬
‫תיהנו בחופשה שלכם! תודה!‬
‫תודה!‬
‫אתה מלא הפתעות.‬
‫מתברר ששנינו מסתוריים, אבל רק את ביקורתית.‬
‫נהיית מצחיק בגובה הזה, מה?‬
‫מה הם אמרו?‬
‫הם בירכו אותנו על הנישואים שלנו‬ ‫ואמרו שאנחנו זוג מקסים.‬
‫אל תשקר.‬
‫אתה משקר.‬
‫לא, באמת. אמרתי שאנחנו בירח דבש.‬
‫ירח דבש?‬
‫יותר כמו ירח קרח.‬
‫למה אנשים מברכים אותך כשהם שומעים שהתחתנת?‬
‫למה אנשים עדיין מתחתנים?‬
‫אולי כי הם מאוהבים?‬
‫התאהבות היא דבר פגום מיסודו.‬
‫זה רגש רכושני.‬
‫כמו כשאנשים שמים מנעול על גשר.‬
‫יש מטאפורה מכוערת יותר לאהבה‬
‫מאשר מנעול חלוד על גשר ישן?‬
‫מה הפך את ליבך לאבן, גברתי המוצ'ילרה?‬
‫הלב שלי לא הפך לאבן.‬
‫לא, אני פשוט לא מאמינה באהבה.‬
‫ובטח שלא בנישואים.‬
‫אני מעדיפה קעקועים.‬ ‫הם כואבים פחות ומחזיקים מעמד יותר זמן.‬
‫מה? קדימה, עוד אחת.‬ ‫-תן לי לחשוב… קומביה או רגאיי?‬
‫קומביה.‬ ‫-טוב מאוד!‬
‫קומביה.‬
‫שמעת פעם מוזיקת קומביה?‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫לא, אני לא מאמין. יש כאן קליטה!‬
‫- מועצת המנהלים -‬
‫- אבא מספר פרטי -‬
‫מה אתה עושה?‬
‫- עוזר אישי -‬
‫היי, תתנתק מהטלפון.‬
‫רק רגע.‬
‫- צוות הניהול -‬
‫תן לי את זה.‬
‫לא, חכי.‬ ‫-תן לי!‬
‫רגע.‬ ‫-אתה לא חייב לענות.‬
‫סליחה.‬
‫באמת, זו הייתה תאונה.‬
‫לא התכוונתי. סליחה.‬
‫אתה יכול לראות בזה‬ ‫הזדמנות להיגמל מההתמכרות שלך.‬
‫ההתמכרות שלי?‬
‫אריאנה, לא הייתה לי קליטה חמישה ימים.‬
‫זו העבודה שלי.‬
‫כן, אבל אתה לא עובד כרגע.‬ ‫אתה יכול לקחת קצת זמן לעצמך.‬
‫אני תמיד עובד. אבא שלי רוצה שאישאר מחובר.‬
‫אני צריך להישאר מעודכן‬ ‫למקרה שיתקשרו אליי מהחברה או משהו.‬
‫אבל אתה לא צריך להיות מחובר כרגע.‬
‫תתחבר לעצמך. זה מה שאתה צריך.‬
‫למי את מחוברת חוץ מאשר לעצמך? תגידי לי.‬
‫קל לך לדבר.‬
‫את חיה חיים בלי מזוודות, בלי אחריות,‬ ‫בלי תוכניות, בלי קשרים.‬
‫למי את מחוברת?‬
‫אתה זקוק כל כך לטלפון שלך?‬
‫זה לא קשור לטלפון!‬
‫את רק מותחת ביקורת, אבל מה את בונה?‬
‫מה תשאירי אחרייך? מה המורשת שלך? תגידי לי.‬
‫כשאת משתעממת, את לוקחת תרמיל והולכת.‬ ‫קל מאוד לחיות ככה.‬
‫לא תחזיק מעמד שבוע.‬
‫סלבה.‬
‫את לא יכולה לסתום את הפה?‬ ‫את לא יכולה לשתוק לפעמים? לעזאזל.‬
‫סלבה.‬
‫אתה עדיין כועס?‬
‫רואה? אנחנו לא שונים כל כך.‬
‫החלטתי לעשות עיקוף בדרך.‬
‫אולי זה יעודד אותך קצת.‬
‫רוצה לבוא?‬
‫מרגיש טוב יותר?‬
‫אהבת את ההפתעה?‬
‫לא העליתי על דעתי שיש פה מעיינות חמים.‬
‫לא שמתי לב לצלקת מתחת לקעקוע שלך.‬
‫אני אוהב צלקות.‬
‫הן מסמלות פצעים שהחלימו.‬
‫מה קרה?‬
‫תאונה.‬
‫את יודעת לאן תלכי אחרי קוסקו?‬ ‫-לא.‬
‫לא?‬ ‫-לא.‬
‫איך את חיה בלי לדעת לאן את הולכת?‬
‫זה החלק האהוב עליי בטיולים.‬
‫את לא מפחדת לטייל לבד?‬
‫היית שואל גבר את השאלה הזאת?‬ ‫-כן.‬
‫זה היה מפחיד אותי. טוב, לא בדיוק, אבל…‬
‫לא הייתי אוהב את חוסר הוודאות.‬
‫זה מה שאני אוהבת.‬
‫כשאין לך יעד, את אף פעם לא מאחרת,‬ ‫אף פעם לא הולכת לאיבוד.‬
‫את תמיד במקום שאת צריכה להיות בו.‬
‫המסע הוא העיקר.‬
‫כמו עכשיו, למשל.‬
‫יכולנו לנסוע ברכבת למאצ'ו פיצ'ו,‬ ‫לשבת בקרון מחומם ולשתות תה.‬
‫אבל היינו מחמיצים את החוויה הזאת.‬
‫לא הייתי משנה דבר בטיול הזה.‬
‫אמרנו לא.‬
‫לא.‬
‫אני חושב שאנחנו‬ ‫בדיוק במקום שאנחנו צריכים להיות בו.‬
‫אבל אתה יודע שאני עוזבת.‬
‫אני לא רוצה לסבך את העניינים.‬
‫אני לא רואה חוט אדום שאת עלולה להסתבך בו.‬
‫אלוהים. אני לא רוצה זוגיות‬ ‫או שום דבר שדומה לזה.‬
‫כיף לנו יחד. אנחנו מחבבים זה את זו.‬
‫ניהנה מזה כל עוד אפשר.‬
‫גם אתה אוהב לשחק באש, נכון?‬
‫אני מבטיח שלא איכווה.‬
‫אני לא שואל איפה תהיי בעוד כמה שנים,‬ ‫רק מה התחנה הבאה שלך.‬
‫מה היעד הבא שלך? לאן את באמת רוצה לנסוע?‬
‫אני ממש רוצה לראות את פונו.‬
‫מעולם לא הייתי שם, אבל אשמח לבקר.‬
‫אבל אני גם רוצה לגור ליד החוף.‬
‫יש חופים מדהימים בצפון.‬
‫נכון שהאוקיינוס נהדר?‬ ‫-הוא מרפא הכול.‬
‫טוב.‬
‫הישורת האחרונה.‬
‫אתה מוכן לפגוש את גולת הכותרת של פרו?‬
‫חשבתי שכבר פגשתי אותה.‬
‫זה רשמי, פרו כבשה את ליבי.‬
‫זה צדק פואטי.‬
‫או קארמה, אם יש לך השקפה שלילית יותר.‬
‫מה?‬
‫זה היה גילוי חיבה?‬ ‫-אל תתחיל.‬
‫אני צריך להיזהר, אריאנה מריה.‬ ‫אני לא רוצה להסתבך.‬
‫אתה כזה טמבל. לעולם לא אהיה עם מישהו כמוך.‬
‫אמרנו שלא תתאהבי בי.‬
‫אני יודע שזה קשה, אבל הבטחת.‬
‫אה, כן?‬
‫בחזרה למציאות.‬
‫מה יש לך?‬
‫בחייך! סע בזהירות, בבקשה!‬
‫את בסדר?‬
‫כן…‬
‫אדוני, אתה יכול להאט קצת, בבקשה?‬
‫גברתי, שבי בבקשה! תחגרי חגורת בטיחות.‬
‫איזו חגורת בטיחות?‬
‫נפצעת?‬ ‫-לא, אני בסדר. תודה.‬
‫אלוהים אדירים! אנחנו הולכים למות.‬
‫את בטוחה שאת בסדר?‬
‫כן.‬
‫הכביש המהיר קצת מלחיץ אותי.‬
‫אבל אני בסדר.‬
‫אתה קרוב מדי!‬
‫מה הבעיה שלך? אתה עיוור? מי נוהג ככה?‬
‫כולם בסדר? נחכה עד שהברד ייפסק.‬
‫בוקר טוב!‬
‫מה קרה? שוב רבתם?‬
‫נו, באמת.‬
‫לבחורה הזאת חסרים כמה ברגים.‬ ‫היא משוגעת יותר מיום ליום.‬
‫אולי תתחתנו כבר וזהו?‬
‫זה לא העניין, ליצ'י.‬
‫היא מרגישה רע.‬
‫משהו קרה לארי?‬
‫לא.‬
‫טוב…‬
‫אני לא יודע.‬
‫היינו בדרך חזרה, והתחיל לרדת גשם.‬
‫נהג האוטובוס איבד שליטה,‬
‫וכמעט ירדנו מהכביש.‬
‫כולנו יצאנו,‬
‫והיא לא הסכימה לחזור לאוטובוס.‬
‫זה קשור לתאונה של אלנה?‬
‫אימא שלי לא מתה בתאונה. היא מתה מזקנה.‬
‫בשנתה.‬
‫אבל היא סיפרה לי על תאונה.‬
‫כן, ככה אחותי מתה.‬
‫אימא שלה.‬
‫ואבא שלה.‬
‫רק היא שרדה.‬
‫היא הייתה בת 13.‬
‫תודה שנשארת לצידה.‬
‫באמת.‬ ‫-כמובן, ליצ'י.‬
‫באמת, תודה.‬
‫- מועצת המנהלים -‬
‫- אבא מספר פרטי -‬
‫- צוות הניהול -‬
‫- רשת מלונות אגוצנטרית… -‬
‫למה תקצבת 200 חדרים? סיכמנו על 300.‬
‫נאלצתי לוותר על שלוש קומות.‬ ‫אי אפשר לבנות לגובה הזה.‬
‫תקנה עוד קרקע, תתרחב לצדדים,‬ ‫העיקר שתעשה את זה.‬
‫השכנים לא מוכנים למכור.‬ ‫זה קיצוץ של 100 חדרים בלבד, אבא.‬
‫מאה חדרים ב-400 אירו ללילה‬
‫זה 1,200,000 אירו בחודש.‬
‫הגובה משבש את כישורי המתמטיקה שלך,‬ ‫או שנשלים את ההפרש מהירושה שלך?‬
‫תתקשר אליי אחרי הפגישה‬ ‫שקבעתי לך עם הבחור מהעירייה.‬
‫תראה לי שאתה יכול לשחק בליגה של הגדולים,‬
‫כי התחננת שאתן לך הזדמנות.‬
‫ואל תכבה את הטלפון שוב.‬ ‫אני צריך שתישאר מחובר.‬
‫מר קמפודוניקו?‬ ‫-כן.‬
‫אתה נציג העירייה?‬ ‫-טוניו.‬
‫חברים קוראים לי טוניו.‬ ‫-נעים מאוד.‬
‫טוב, אני רוצה שיהיה ברור,‬ ‫אני לא כאן במסגרת התפקיד שלי.‬
‫לא?‬ ‫-לא.‬
‫אבא שלך אמר לי‬
‫שאתה צריך אישור בנייה‬ ‫כדי לבנות יותר מארבע קומות.‬
‫כן, בדיוק. זה הפרויקט.‬
‫הבקשה שלנו נדחתה פעמיים. מה אפשר לעשות?‬
‫למרבה המזל, אני בעמדה שמאפשרת לי לעזור לך.‬
‫חוץ מזה, אני אוהב כדורגל ספרדי.‬
‫מעולה. נהדר.‬
‫תגיד לי מה אני צריך לעשות.‬
‫סלבדור, השאלה היא לא "מה",‬
‫אלא "כמה".‬
‫הבנת?‬
‫כן.‬
‫אפשר לקבל אמריקנו, בבקשה?‬
‫תודה.‬
‫טוב, שניגש לעסקים?‬
‫בסדר…‬
‫בואי הנה.‬
‫מה קרה? לא יצאת מהחדר כל היום.‬
‫רציתי להיות לבד.‬
‫יש צלקות שהזמן לא מוחק.‬
‫אפשר להעמיד פנים, אבל הן עדיין שם.‬
‫להכין לך תה מוניה?‬
‫כן.‬ ‫-כן?‬
‫בסדר, אבל עכשיו או מאוחר יותר?‬
‫מאוחר יותר.‬
‫אז אני אישאר.‬
‫הכול בסדר.‬
‫את מבינה את זה, נכון?‬
‫את מבינה? אולי ניתן לך שם כדי שנוכל לתקשר?‬
‫את מקשיבה לי בכלל?‬
‫רוצה שם? מרגריטה, מריה?‬
‫היא התפרצה לישיבת מועצת המנהלים.‬
‫כן? מתי קיבלנו חדר ישיבות?‬
‫כשקיבלנו את הדוד.‬
‫יש להם שמות?‬
‫כן.‬
‫זה פורקי וזאת רוסיטה. הם זוג.‬
‫נראה שהם חלק מהמשפחה.‬
‫הוא אומר שאני שמנה?‬ ‫-לא!‬
‫לא, לא לזה התכוונתי.‬ ‫-בסדר.‬
‫מה קורה?‬
‫הכול בסדר?‬
‫העבודה מרחוק מלחיצה אותך?‬
‫את מקניטה אותי, אבל כן.‬ ‫תמיד יש החלטות חשובות.‬
‫קשה לבחור בין אריחים לרצפת אבן…‬
‫די, אתה מכיר את חוש ההומור שלי.‬
‫כן? או שזו הדרך שלך לוודא‬ ‫שאף אחד לא יתקרב אלייך יותר מדי?‬
‫לא… בדיוק שם.‬
‫אם את רוצה לקרוא לזה "חוש הומור",‬ ‫אני לא אתווכח.‬
‫וואו!‬
‫הוא הכניס לך טוב-טוב, מוצ'ילרה.‬
‫אחת-אפס לספרד.‬
‫גול!‬
‫תודה, ליצ'י.‬ ‫-מותק.‬
‫אם תרצה, אעסה אותך מחר.‬
‫לא, היום.‬ ‫-היום אני הולכת למסיבה של אוברטו.‬
‫נכון, הוא הזמין אותי.‬
‫הוא לא הזמין אותך.‬ ‫-לא.‬
‫אבל אם את רוצה חברה, אשמח לבוא איתך.‬
‫נקבע לארבע?‬
‫זה דייט?‬
‫נתראה. אל תאחרי.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫כשהייתי בת 15, שתלנו את כל זה עם אוברטו.‬
‫זה מדהים. איך את מוצאת את המקומות האלה?‬
‫חכה, עוד לא ראית כלום.‬
‫אריאנצ'ה!‬
‫אובר!‬
‫אוברטו!‬ ‫-אריאנצ'ה!‬
‫מתוקה שלי!‬ ‫-היי.‬
‫מה שלומך?‬
‫סלבדור?‬ ‫-כן.‬
‫נפגשתם, נכון?‬
‫הטיול.‬ ‫-אובר, סלבה.‬
‫זאת אורפי, היא כמו אחותי הקטנה.‬
‫נעים מאוד.‬
‫הבאתי מוניה לוואטיה.‬ ‫-תודה, מתוקה.‬
‫בואו נתחיל להכין את הוואטיה.‬
‫מה זה ואטיה?‬ ‫-ארוחה שמבשלים באדמה.‬
‫כל זה נכנס לתנור.‬
‫הכול בבת אחת?‬ ‫-מכניסים הכול יחד.‬
‫ידעת שבפרו יש 3,000 מינים של תפודים?‬
‫שלושת אלפים מינים של תפוחי אדמה?‬ ‫-כן.‬
‫בספרד אומרים "תפוחי אדמה"?‬ ‫-כן.‬
‫שים את זה שם.‬ ‫-כאן?‬
‫היי, מה שלומך?‬
‫היי, דונאטו.‬ ‫-היי, דונאטו!‬
‫מה שלומך, דונאטו? אנחנו מתחילים.‬ ‫-נשמע טוב.‬
‫תנקה את זה קצת.‬
‫מה שתרצה, בסדר?‬ ‫-טוב, קדימה.‬
‫תחפור ביד ימין או ביד שמאל.‬ ‫-בסדר.‬
‫זה טוב יותר.‬
‫כן, זה מתוק. תטעם.‬
‫טעים, נכון?‬
‫את זה, בבקשה.‬
‫זה ממש טעים.‬
‫רוצה תפוד?‬
‫פלפל ממולא.‬ ‫-פלפל ממולא? פשוט לאכול עם הידיים?‬
‫למעלה.‬
‫למטה.‬ ‫-למטה!‬
‫עכשיו אני בן המקום.‬
‫אתה כמעט בן משפחה עכשיו.‬
‫שמעת?‬
‫אני בן משפחה עכשיו.‬ ‫-כמעט בן משפחה.‬
‫כי אני חושב ש…‬
‫אני חושב שרקדתי טוב.‬
‫הסתכלתי על הידיד של אוברטו…‬ ‫-רקדת נפלא. מצוין.‬
‫את גאה בי?‬
‫אתה לומד מהר.‬
‫אני מנסה.‬
‫אבל אני הולכת לישון עכשיו.‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫אמרתי לך שאני לא מתנשקת בדייט הראשון.‬
‫נכון.‬
‫לפעמים אני שוכח.‬
‫זיכרון סלקטיבי. סליחה.‬
‫בסדר, אני סולחת לך.‬
‫נתראה מחר.‬
‫ליל מנוחה.‬
‫גם לך.‬
‫תודה על כל זה.‬
‫- שלח לי את החוזה החתום! -‬
‫- עדיין במשא ומתן. הוא עוד לא חתום. -‬
‫- אתה עובד על זה כבר חודשים. -‬
‫- אם לא אקבל את החוזה מחר בבוקר,‬ ‫תשכח מ"הפלא האדריכלי" שלך. -‬
‫"הצעקה" של אדוורד מונק?‬
‫כן, אבל זו הפרשנות האישית שלי.‬ ‫המקור דרמטי ועצוב מדי.‬
‫אני מעדיפה קומדיה.‬
‫ידעת שההשראה לציור הזה‬ ‫הייתה מומיה מתרבות פאראקאס?‬
‫לא ידעתי.‬
‫זה ליד לימה, נכון?‬ ‫-כן, באיקה. שלוש שעות מלימה.‬
‫זו התרבות שקדמה לתרבות נסקה,‬
‫שיצרה את קווי נסקה.‬
‫אני יודע.‬ ‫-כן.‬
‫הייתי רוצה לראות אותם.‬
‫החיים ייקחו אותך לשם.‬
‫מה?‬
‫מה רצית לומר?‬
‫אני מכשפה.‬
‫אני לא מתלבשת כמו מכשפה, כי יצא לנו שם רע.‬
‫אבל אני מכשפת אותך עכשיו,‬ ‫ואתה רוצה להגיד משהו, נכון?‬
‫תשמעי…‬
‫אני לא מוכרת את האכסניה.‬
‫ליצ'י, אלה רק 400 מטרים.‬
‫זה אפילו לא חצי מהגינה הזאת.‬
‫שמת לב שאף אחד לא אומר כמה כיף להזדקן?‬
‫זה נהדר.‬
‫אני רוצה למות כאן.‬
‫ואני רוצה לקום לתחייה מן האפר‬ ‫ולהיוולד מחדש כעץ בעמק הקדוש.‬
‫אתה יכול לחשוב על משהו טוב מזה?‬
‫עם הכסף הזה תוכלי לקנות‬ ‫שטחים נרחבים בעמק ולהיוולד מחדש כיער.‬
‫אני מבינה למה אריאנה נזהרה איתך.‬
‫אני מקווה שזה לטובה.‬
‫"אני לא רוצה אהבה מנומסת‬
‫לא קבלות ולא לשבת יחד על הספה‬
‫אני לא רוצה שתחזור בזמן‬
‫ותחזור מהשוק עם חשק לבכות‬
‫אני לא רוצה ימי ראשון בצוהריים‬
‫אני לא רוצה נדנדה בגינה‬
‫אני רוצה, מוג-לב שלי…"‬
‫מה את רוצה?‬
‫"…שתסכן את חייך למעני‬
‫ואמות איתך אם תהרוג את עצמך‬
‫ואהרוג את עצמי אם תמות‬
‫כי כשאהבה לא מתה, היא הורגת‬
‫כי אהבות שהורגות לעולם לא מתות‬
‫ואמות איתך אם תהרוג את עצמך‬
‫ואהרוג את עצמי אם תמות‬
‫כי כשאהבה לא מתה, היא הורגת‬
‫כי אהבות שהורגות לעולם לא מתות"‬
‫מה קורה, דודה?‬
‫הכול בסדר?‬
‫תיזהרו בבקשה על השורשים הקטנים.‬
‫דודה, בחייך!‬
‫איך את אוכלת את הדודן של פורקי?‬ ‫-בייקון פעם בשנה לא יהרוג אותך.‬
‫איפה המכחולים שסלבדור קנה?‬
‫בסדנה שלי.‬
‫את מוכרת?‬
‫לא. אני לא יודעת. לא נראה לי.‬
‫את לא יודעת?‬ ‫-אמרתי גם "לא נראה לי". לא שמעת?‬
‫"אני לא יודעת, לא נראה לי."‬
‫את שוקלת את זה.‬
‫אריאנה!‬
‫בחיים לא ראיתי כל כך הרבה כסף.‬
‫בסדר.‬
‫מתברר שלכל דבר באמת יש מחיר.‬
‫תקשיבי, אני לא מוכרת את האכסניה,‬ ‫רק חלק מהגינה.‬
‫ניקח את הכסף ונקנה אדמה בעמק.‬
‫יהיו לנו חיות משק‬
‫וגן ירק גדול יותר ו…‬
‫נראה לי שהגיע הזמן שאעזוב, דודה.‬
‫ארי…‬ ‫-אני כאן כבר יותר משמונה חודשים.‬
‫לא תכננתי להישאר כל כך הרבה זמן.‬
‫למה את עוזבת?‬
‫אני לא רוצה לראות את הזיכרונות שלי נקברים.‬
‫הם יהיו איתך בכל מקום.‬
‫את בורחת…‬ ‫-אני לא בורחת! מי בורח?‬
‫את תמיד עוזבת.‬
‫החיים שלך הם שורה ארוכה של פרידות.‬ ‫את תמיד עוזבת אנשים.‬
‫את לא מפחדת שתאבדי משהו טוב?‬
‫טיילת בעולם 20 שנה לפני שהשתקעת כאן.‬
‫מה איבדת?‬
‫אל תפחדי להכות שורשים, אריאנה.‬
‫רק דברים טובים יצמחו ממך.‬
‫אני לא אוהבת את מה שיצמח פה.‬
‫אריאנה!‬ ‫-אני לא רוצה לדבר איתך.‬
‫חכי.‬ ‫-אני לא רוצה לראות אותך. לך מפה.‬
‫חכי רגע.‬ ‫-אני לא רוצה לדבר איתך!‬
‫מה הבעיה? עצרי. מה קרה?‬ ‫-"מה הבעיה?"‬
‫אני לא אוהבת‬ ‫שקרנים מניפולטיביים, זו הבעיה.‬
‫עזוב אותי!‬
‫לאן את הולכת?‬ ‫-לך מפה!‬
‫אריאנה! בבקשה, חכי!‬
‫אריאנה!‬
‫מה קורה, סלבדור?‬
‫מי המשוגעת הזאת?‬ ‫-למה אתה פה?‬
‫טוב לראות גם אותך, בן.‬
‫ברצינות, אבא. למה?‬ ‫-למה?‬
‫באתי לפתור את הבעיות‬ ‫שלא הצלחת לפתור בעצמך.‬
‫אמרתי שאטפל בזה, בסדר?‬
‫אני עושה לך טובה.‬
‫כמה מהשותפים שלנו… תתרכז!‬
‫השותפים רוצים להשקיע בפרויקט במצרים,‬ ‫כי כוח העבודה שם זול יותר.‬
‫אם לא נתקן את זה עכשיו,‬ ‫אאבד את הכסף שהשקעתי,‬
‫ולך יצא מוניטין של "מלך השיפוצים".‬
‫עכשיו אתה מוכן לשנס מותניים, או מה?‬
‫קדימה!‬
‫בוא.‬
‫קדימה, תעדכן אותי. מה הקטע של האישה הזאת?‬
‫בספרד נייר טואלט עולה יותר מהבית הזה.‬
‫תציע עוד.‬ ‫-זה לא קשור לכסף. כסף זה לא הכול בחיים.‬
‫סליחה.‬ ‫-ליצ'י.‬
‫סליחה, לא התכוונתי להפריע.‬
‫גברתי, הרשי לי להציג את עצמי.‬ ‫אני אלברטו קמפודוניקו.‬
‫אני רוצה לדבר איתך.‬
‫אני לא מוכרת כלום.‬ ‫-אנחנו מוכנים להציע הצעה טובה יותר.‬
‫אבא, זה לא הזמן!‬
‫לאן היא הלכה?‬ ‫-היא לא אמרה.‬
‫אנחנו רשת המלונות הגדולה ביותר בספרד.‬ ‫-אבא, אמרתי לא, בסדר?‬
‫מספיק.‬
‫ב-35 השנים שאני מנהל את התאגיד הזה,‬ ‫איש מעולם לא סירב לי.‬
‫גברתי, אני מוכן להכפיל את ההצעה של בני.‬
‫אבל אני צריך תשובה, ועכשיו.‬
‫התשובה היא לא.‬
‫לא. מובן?‬
‫אני מצטערת, סלבדור. באמת.‬
‫לא.‬
‫ליצ'י…‬
‫לאן אתה הולך? באיזה צד אתה?‬
‫בפעם הראשונה בחיי, אני לא בצד שלך, אבא.‬ ‫לא מתנהגים ככה לאנשים.‬
‫היא אמרה "לא". תכבד את זה, בסדר?‬
‫מי אתה חושב שאתה?‬
‫אני מנסה לעשות את הדבר הנכון.‬
‫בגלל הבחורה המטורפת ההיא?‬ ‫בחייך, סלבדור! אל תערבב בין הדברים.‬
‫עסקים זה עסקים!‬
‫זה לא העניין.‬
‫אתה מבין שמדובר פה במיליונים?‬
‫יש לך מספיק כסף.‬
‫יש מודלים עסקיים אחרים.‬
‫התאגיד לא ישקיע בפרויקט קטן יותר.‬
‫אז אני מתפטר מהתאגיד.‬
‫זה הפתרון שלך?‬
‫אני לא מזדהה עם המטרות של התאגיד.‬
‫תודה על ההזדמנות.‬
‫- החיה המסוכנת ביותר בעולם -‬
‫את באמת לא יודעת איפה היא?‬
‫יש אנשים שחייבים להישאר בתנועה.‬
‫היא רצתה לבקר בחופים בצפון או בפונו.‬ ‫היא בטח עוד קרובה.‬
‫היא לקחה את כל החפצים שלה.‬
‫ללכת לחפש אותה? היא תרצה לראות אותי?‬ ‫את מכירה אותה טוב מכולם.‬
‫תקשיב, החיים יכולים להפתיע אותך,‬
‫אבל אתה חייב להיות פתוח להפתעות.‬
‫מה זאת אומרת? בבקשה, ליצ'י!‬
‫שניכם נראיתם מאושרים יחד, וזה נדיר.‬
‫יש אנשים שלא זוכים לחוות את זה לעולם.‬
‫זה הדבר שהכי קשה להשיג, יותר מכל עבודה.‬
‫נכון?‬ ‫-כמובן.‬
‫נו?‬
‫לדעתי, אתה צריך ללכת על זה.‬
‫ללכת על זה?‬ ‫-לך.‬
‫ללכת?‬ ‫-לך!‬
‫לך, הבנת?‬
‫לאן ללכת?‬ ‫-לך!‬
‫לך ותנסה לתפוס אותה!‬
‫בסדר. לאן אני הולך?‬
‫אם היא רוצה להגיע לצפון,‬ ‫היא תצטרך לטוס, אבל הכרטיסים יקרים.‬
‫היא ענייה מדי. אז היא תיסע לפונו.‬ ‫-פונו!‬
‫היא תמיד רצתה לבקר שם.‬ ‫-תחנת הרכבת.‬
‫תודה, ליצ'י.‬ ‫-בהצלחה.‬
‫אעדכן אותך!‬
‫כאן? אתה בטוח?‬
‫תודה, חוויאר.‬
‫בוקר טוב. ברוך הבא.‬ ‫-היי. הרכבת לפונו עוד פה?‬
‫היא יצאה לפני עשה דקות.‬
‫מתי הרכבת הבאה?‬ ‫-בעוד שעתיים.‬
‫בסדר. כרטיס אחד, בבקשה.‬ ‫-בסדר.‬
‫בבקשה.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫נסיעה טובה.‬ ‫-תודה.‬
‫- קוסקו-פונו -‬
‫- קוסקו -‬
‫- פונו, 3,827 מטרים מעל פני הים -‬
‫- שמעת מאריאנה, ליצ'י? -‬
‫- שום מילה -‬
‫- אוברטו, ראית את אריאנה? -‬
‫- לא מאז הוואטיה -‬
‫לא ראיתי את האישה הזאת.‬ ‫אני בת איימרה. איפה היא אמורה להיות?‬
‫לא?‬
‫לא ראינו אותה.‬ ‫-בסדר.‬
‫טוב, תודה בכל מקרה. תודה.‬
‫יום טוב.‬
‫היה כיף?‬
‫כן, מאוד!‬
‫יופי!‬ ‫-בואי!‬
‫היה מעולה?‬ ‫-ברור.‬
‫צילמת הכול?‬
‫ברור.‬
‫היי.‬
‫היי, סליחה.‬
‫ראיתם את הבחורה הזאת?‬
‫לא ראיתי אותה.‬
‫היא הלכה לאיבוד?‬
‫לא, אני מחפש אותה.‬
‫היא יפה. אם אמצא אותה, אשמור אותה לעצמי.‬
‫אתה בחופשה?‬
‫פחות או יותר. אבל אחזור בקרוב לספרד.‬
‫ואתם?‬
‫באנו לעשות גלישת סאפ.‬ ‫-יש לנו ערוץ יוטיוב.‬
‫ספורט אתגרי. נצלם כאן ואז ניסע לחוף.‬
‫ונמשיך עד למקסיקו.‬
‫פשוטו כמשמעו.‬ ‫-אחלה תוכנית. הייתי שמח לעשות את זה.‬
‫אתה יכול.‬
‫יש לנו מקום באוטו. תצטרף אלינו, לבנבן.‬
‫תודה, אבל כבר יש לי כרטיס טיסה.‬
‫אהבת את המדינה שלי?‬
‫התאהבתי בה.‬
‫אתה לא הראשון שזה קורה לו.‬
‫אני לא מופתע.‬
‫טוב, תודה, חבר'ה.‬
‫בהצלחה.‬
‫המים קרים?‬ ‫-כן.‬
‫קפואים.‬ ‫-הם מעולים. תיכנס לשחות.‬
‫תודה.‬ ‫-בהצלחה.‬
‫- הנסיך הקטן -‬
‫- על אהבה וצללים -‬
‫- המיקום אותר -‬
‫יש!‬
‫- המכשיר נמצא -‬
‫- מיקום: פאראקאס - איקה, פרו‬ ‫1,064 ק"מ, 6 מ' מעל פני הים -‬
‫נכון?‬ ‫-מה?‬
‫שנצלם את זה?‬ ‫-נחכה ונראה.‬
‫מה קורה, לבנבן?‬
‫יש מקום לעוד אחד?‬
‫לשניים!‬
‫לעשרה!‬ ‫-נוסעים לחוף?‬
‫לפאראקאס, לאיקה.‬
‫ליד קווי נסקה, בערך שלוש שעות מלימה.‬
‫אנחנו יודעים. אנחנו מכאן.‬
‫מצאת את המוצ'ילרה שלך?‬
‫אני חושב שהיא בפאראקאס.‬ ‫הצלחתי לאתר את הטלפון שלה…‬
‫בסדר, תיכנס!‬ ‫-קדימה!‬
‫תיכנס!‬
‫סע!‬ ‫-תן גז!‬
‫קדימה, מצלמים! טוב…‬
‫חטפנו ספרדי!‬ ‫-מצאנו בחור ספרדי!‬
‫- פונו - פאראקאס -‬
‫- צאתכם לשלום מארץ השור הקטן -‬
‫הכול התחיל כי רציתי לבנות כאן מלון.‬
‫אני כבר לא בונה אותו.‬ ‫-היא שכנעה אותך!‬
‫לא…‬
‫כן!‬ ‫-היא שכנעה אותך.‬
‫נלכדת ברשת שלה.‬ ‫-כן!‬
‫הנה היא! אינס, בבקשה.‬
‫בבקשה!‬
‫אני צריך שתחליפו אותנו בדלפק הקבלה.‬
‫מצאנו דרקון כחול.‬
‫כאן?‬ ‫-כאן.‬
‫כאן.‬ ‫-כאן.‬
‫זה כמו סוסון ים?‬
‫לא, המין הזה אנדמי לפרו.‬ ‫נדיר מאוד לראות אותו פה.‬
‫מוצאים אותו רק בחמישה מפרצים,‬ ‫ועכשיו הוא פה. אני מתחנן, בבקשה.‬
‫אני הביולוג של המלון הזה כבר ארבע שנים.‬
‫מעולם לא ביקשתי חופש. אני מתחנן, בבקשה.‬
‫בסדר. לכו.‬
‫מושלם.‬
‫למה כל כך קשה למצוא אותם?‬
‫הם מעדיפים את המים השקטים במפרץ,‬ ‫וקשה להם מאוד להטיל ביצים.‬
‫הזכר בונה את הקן.‬
‫ואז הוא מבצע טקס‬ ‫במטרה לשכנע את הנקבה להיכנס לקן.‬
‫אם היא תשתכנע, תיכנס ותטיל את הביצים,‬
‫היא תיעלם.‬
‫אז היא משוגעת.‬
‫נכון.‬ ‫-אנחנו יכולות ללמוד ממנה הרבה.‬
‫מוכן לפגוש את ממו, בן?‬ ‫-כן!‬
‫בוא נלך לפגוש את ממו!‬
‫החדר מוצא חן בעינייך? נוח לך?‬
‫הכול מוצא חן בעיניי, אחותי.‬
‫אני כל כך שמחה להיות כאן איתך.‬
‫יופי.‬
‫נסיך ים קטן…‬
‫הוא מייצג דואליות.‬
‫הוא סימטרי לחלוטין.‬
‫זה כמו גשר.‬
‫גרם מדרגות סימבולי שמחבר בין שני הפכים.‬
‫עולם של מעלה ועולם של מטה. יום ולילה.‬
‫אור וחושך.‬
‫מגניב!‬
‫צלב האינקה הוא סמל עתיק.‬
‫הזר הזה יודע יותר ממני על המדינה שלי.‬
‫היו לי מורים נוראיים להיסטוריה.‬
‫אהבתי עוגיות פסיינסיה כשהייתי קטנה.‬
‫כמה קנית?‬
‫עשר.‬
‫חשבתי שהשם שלהן הוא סימן.‬ ‫אנחנו צריכים "פסיינסיה", סבלנות.‬
‫נראה לי שאנחנו קרובים.‬
‫כן, זה פה.‬ ‫-אפשר?‬
‫יש לך מזל!‬ ‫-כמעט הגענו!‬
‫הגומייה שלי?‬
‫אה, הגומייה לשיער.‬ ‫-כן.‬
‫אנחנו במרחק שתי דקות.‬
‫מריאנה, אנחנו באים!‬
‫מריאנה?‬ ‫-אריאנה!‬
‫אריאנה.‬ ‫-כמעט הגענו!‬
‫זהו.‬ ‫-תן לראות.‬
‫הגענו.‬ ‫-הינה הנקודה!‬
‫אל תבזבז זמן.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫נו? הוא הולך!‬
‫בהצלחה!‬
‫הגיע הזמן לפרוק?‬
‫נראה לי שתאהבי את הספר הזה.‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫באמת חשבת שאתן לך לעזוב בלי להיפרד?‬
‫לא רציתי לדבר.‬
‫ואני לא רוצה לדבר עכשיו.‬
‫אולי כי את מפחדת ממה שאגיד.‬
‫שאני אפחד ממך?‬
‫התפטרתי מהתאגיד.‬
‫מהעבודה שלי.‬
‫זה דבר ראשון.‬ ‫דבר שני, ליצ'י מאוד מתגעגעת אלייך,‬
‫וגם היא לא מבינה למה עזבת.‬
‫ודבר אחרון אבל לא פחות חשוב,‬
‫לפורקי ורוסיטה‬ ‫נולדו שלושה גורים שאוכלים כמו חזירים.‬
‫נהדר.‬
‫בסוף החלטנו לוותר על מלון שבעה כוכבים.‬
‫ואם זה מעניין אותך,‬
‫אני שוקל לקחת שנה חופש.‬
‫קוסם לי לגור על החוף.‬
‫כן.‬
‫כן, לגור על החוף נשמע נחמד.‬
‫מישהי אמרה לי פעם שהאוקיינוס מרפא הכול.‬
‫כל דבר מלוח מרפא.‬
‫את יכולה לדמיין בית בחוף הזה?‬
‫בית מעץ.‬
‫עם גג זכוכית‬
‫לצפייה בכוכבים.‬
‫גינה.‬
‫רק חומרים בני קיימא, ידידותיים לסביבה,‬
‫ממוחזרים.‬
‫לא אמרת שאתה לוקח שנה חופש?‬
‫עשית פעם גלישת עפיפונים?‬
‫לא.‬
‫אתה פשוט נותן לעצמך לעוף.‬
‫נותן לרוח לשאת אותך.‬
‫רוצה לעוף איתי?‬
‫אתה בטוח?‬
‫תתמודד איתי?‬
‫אני לא יודע.‬
‫ואת תתמודדי איתי?‬
‫לא נראה לי.‬
‫מעולה. נועדנו זה לזו.‬