Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
CVIČIT ZASEDÁNÍ RADY
STAVBA MADRID SCHVÁLIT NÁKRES
SCHŮZKA S INVESTORY VEČEŘE S PARTNERY
Vítejte u nejnovějšího dílu naší show.
Dnes máme to potěšení mluvit s člověkem z naší titulní stránky,
architektonickým fenoménem Salvadorem Campodónicem.
- Díky za tvůj čas. - Díky za pozvání.
Nejsi vycházející hvězda, spíš stálice mezi španělskými architekty.
Zrekonstruoval jsi 24 hotelů za pouhých šest měsíců.
Jak je to vůbec možné?
Málo spánku a hodně plánování.
Popiš nám svůj běžný den.
Každý den vstávám v pět a cvičím.
V šest už jsem na cestě do práce. Ten rozvrh dodržuju.
Možná to i trošku přeháním.
Zítra musíme být na cestě ne v 6:00, ale v 5:55.
Není to důvod, proč jsi stále nezadaný?
Vždyť mě znáš.
Zatím jsem nepotkal ženu, které by mé pracovní tempo nevadilo.
Tvé rekonstrukce jsou kriticky oceňovány.
Jsi dědic mnohamilionové společnosti,
která se neustále rozrůstá.
A taky se proslýchá,
že se chystáš postavit nový hotel.
První mimo Španělsko, který by měl mít sedm hvězdiček.
Co je na tom pravdy?
To bych rád, nepopírám, ale to rozhodnutí není na mně.
Pokud ten projekt získám, zaručuji, že to bude osmý div světa.
Jako z jiného světa?
Nic není nemožné.
Potlesk, prosím.
- Díky za důvěru, tati. - Je to velká odpovědnost.
Nezklam mě.
TVŮJ LET SE BLÍŽÍ.
VŠE PŘIPRAVENO NA CESTU, VÍCE V ITINERÁŘI.
NETFLIX UVÁDÍ
CUZCO, PERU 3 338 METRŮ NAD MOŘEM
„Klíče jsou za tabulí.“
Hele, tati. To je ten výhled z těch fotek, co nám poslali.
Ale na vlastní oči je to mnohem lepší.
Je to ideální místo pro ten náš zázrak.
Tamhle je hlavní náměstí
a tady všude by byl ten náš hotel.
Co ty na to?
Díky, že jste přišli.
Jsem si jistý, že dnešek bude pro naše životy zlomový,
pro místní turistický ruch jakbysmet.
Všem přeji úspěch.
- Na zdraví! - Na zdraví.
Ne!
HOSTEL TUPANANCHISKAMA
Hledám tě,
protože mým rtům chybí tvé ohnivé polibky.
Volám tě,
v mých smutných slovech je slyšet prosba.
Potřebuju tě,
protože nevidět tě nedává mému životu smysl.
A tak se toulám
po světě
a hledám cestu
ke tvému porozumění.
Smiluj se nade mnou,
jestli máš srdce.
Poslouchej ten tlukot,
je to hlas mého utrpení.
Vrať se zpátky
a vyplň tu prázdnotu, cos tu zanechal!
Vrať se zpátky, i kdyby to jen mělo být,
aby ses rozloučil.
Nenech mě umřít
bez rozloučení.
A teď se jde pařit!
Jedem! Od podlahy!
To je ono!
Ty seš ten z Tinderu?
- Cože? - Nejsi ten z Tinderu?
Ne, nemám Tinder. Zrovna jsem přijel.
- Znáte tu blondýnku, co zpívala? - Jo, je jako moje dcera.
K čemu to je?
Legenda praví, že když se ženě někdo líbí, nechá ho zapálit ten kornoutek.
- Kornoutek? - Ten papírek.
- Zapal to! - Papírek. Dej to sem.
Tady. To je lepší.
Ale bacha, matadore, je to moje neteř.
Tohle mi dej. A teď běž.
- Děkuju. - Jasně.
Do toho. Třes tím zadkem.
Aha?
Nechci tě popálit.
Nejdřív to ale musí chytnout!
Bravo!
Lásky moje!
Budete mi chybět.
Musíte tu zůstat dýl.
Vláčíme se za tebou až sem. Příště je řada na tobě.
Bacha, aby se ti to přání nesplnilo.
Přátelé!
Doufám, že vaše štědrost bude tak velkorysá jako ten potlesk.
Hudba naplňuje duši, žaludek ale ne.
Tak nám přispějte do kloboučku, dobře?
Money, one dollar. One dollar, my friend. One dollar.
Ariano, přines barvy.
Dnes večer budeme malovat za svitu měsíce.
Hej! Show me your money!
Show me your money, my gringo!
No tak!
Naplň mi ten klobouk! Nemluv se mnou cizím jazykem, kreténe.
Promiň, já…
Promiň, neviděla jsem tě.
Omlouvám se.
Jo, no, víš, kolik ten kabát stál?
Vážně?
Beztak tě podfoukli.
Ne, stál za to. Mám ho pro štěstí.
Nám teda moc štěstí nepřinesl.
Fakt jsem tě neviděla. Potřebuješ něco?
Ne. Vlastně jo.
Chtěl jsem ti poblahopřát k tomu zpěvu a tanci.
- Ten flamencovský cajón se mi líbil. - Jo, flamencovský…
Cajón je peruánský nástroj.
Jde o to, že když sem přijeli tví předkové,
uviděli ho a vzali nám ho. S pár dalšími věcmi.
- Já jsem odsud. Vlastně z Icy. - Každý den se učíme něco nového.
Ty tu pracuješ?
Prozatím.
Nejsi tu ubytovaný, že? Nevzpomínám si, že bych připravovala prezidentské apartmá.
Ne, bydlím vedle.
- Jsem Salvador… - Campodónico. Proto jsi mi byl povědomý.
A já si myslela, že je z Tinderu,
ale je to můj host z Airbnb.
- To jste vy? - Jo, to jsem já.
Lichi Camposová. Vedu to tady.
Majitelka pozemku, na kterém stojíte a špiníte.
Je vše podle představ? Dům, klíč, vše v pořádku?
Ano, klíč jsem našel, ale v zámku se zlomil.
Ráno ho vyměním, ale na dnešní večer hledám postel.
Nabídla bych ti svou postel, ale pružiny jsou dost v háji.
To by nešlo.
No…
mohla bys to zařídit? Chovej se k němu jako k princi.
Předplatil si to spoustou peněz.
Teď mě omluvte, moje rande už přišlo.
- Těšilo mě. - Ani nevíš jak.
- Čau. - Čau, teto.
Zítra ti to sako vezmu do čistírny.
Snad ho dokážou zachránit.
To nic, mám víc sak, teda kabátů.
Ale nemám kde složit hlavu.
Soukromý, nebo sdílený pokoj?
Záleží, s kým bych ho sdílel.
To je kečuánština, že?
Mluvíš kečuánsky?
Mohlo by to být lepší. Přátelé mě to učí.
Co umíš říct?
Například se v kečuánštině neříká „na shledanou“.
A jak se tedy loučí? Nebo se neloučí?
Používají takový výraz.
Tupananchiskama.
Znamená to něco jako „dokud se opět nesetkáme“.
- Zatím se učím. - Tupananchiskama se mi moc líbí.
Jo.
A co ty?
Moc netančíš, co?
- Ale jo, ale proti tobě jsem úplná nula. - Ale to přece nevadí, ne?
Viděls, že sama sebe neberu moc vážně. Navíc vypadáš dost upjatě.
Musíš se uvolnit.
Od šesti ráno tady na recepci vždycky někdo bude.
- Díky. - Kdybys něco potřeboval, budu tamhle.
Tak jo.
- Dobře se vyspi. - V kolik končíš?
To záleží.
Mám svůj vlastní rozvrh.
- Proč se ptáš? - Mohli bychom zajít na drink.
Na fešáky nejsem.
To je náhoda, já taky ne.
- Určitě? Ani trochu? - To záleží na množství alkoholu.
Tak schválně.
Máš rád pisco?
Ani náhodou. Nechci míchat. Už jsem měl pivo.
Co? Kolik ti je?
Navíc jsi v Cuzcu, chlape!
Zkoušej nové věci!
Fajn, tak to s tebou bude poprvé.
Opravdu?
A já myslela, že budeš zkušenější.
V hostelu máme takový uvítací rituál. Říkáme tomu willkommen shot.
- Vážně? - Jo.
- Tři panáky pisca. - Dobře.
- Připraven? - Jo.
- Na zdraví. - Na zdraví.
- Výšková nemoc? - Cože? To ne. Cítím se skvěle.
Každý den běhám 15 kilometrů.
Tak jo.
- Tak dvojka? - Číslo dvě.
Rozhodně.
Ten je pro tebe.
Tu výškovou nemoc nepodceň.
Bacha.
Jsi tu sám?
Sám ve vlastní samotě.
Nezadaný, nebo záletník?
Nezadaný a bez závazků.
- A co ty? - Nezadaná, co se chce jen bavit.
A ty?
To samé.
Pověz, nomádko…
máš ještě nějaké skryté talenty kromě zpěvu, tance,
hraní na peruánský cajón…
a malování na obličej?
Pár jich mám.
Neměly být tři?
Ano.
Seš si jistý?
Jsi v Cuzcu, krásko. Zkoušej nové věci.
Na zdraví.
Na prvním rande se nelíbám.
Jasně, ale tohle nikdy nebylo rande.
Zpátky k ekonomice. Cena akcií Campodónico stoupá poté,
co společnost oznámila, že se chystá vybudovat sedmihvězdičkový hotel v Cuzcu.
Projekt této korporace má velká očekávání hlavně proto, že hlavním architektem je…
- Díky, Lau. - Díky.
Dobré ráno.
Dobré ráno!
Dobré ráno.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
- Už léta jsem tak dlouho nespal. - Není zač.
Nemáte tu v okolí železářství?
Uvolněný šroubek?
Několik.
Hele, vy dva, brzděte.
Klídek, včera to bylo všechno slyšet.
- Já tě taky slyšela. - Jo?
Jo.
Dámy nikdy nic nevyzvoní.
Jistěže ne.
Omluvte mě.
Doufám, že ani pánové.
- Nevím, o čem mluvíš. Jakže se jmenuješ? - A ty?
Poslední upozornění! Hlaste se teď, nebo navěky mlčte! Rychle, odcházím!
- Tady! - Pospěš si.
- Díky, Ariano! Zaplatíme pak. - Díky!
Hezky vyžehlit, prosím!
Dej mi slevu!
- Tohle je normální prací den? - No jasně.
- Takže… - Ať mi ty hezké kalhotky neztratí.
Prádelna je vedle železářství.
Aha, můžu jít s tebou?
Jestli chceš.
Na jak dlouho tu jsi?
Minimum rok, maximum dva.
Páni! Dal sis pauzu?
Vůbec ne. Jsem tu, abych postavil hotel.
Koukni.
To je ten projekt.
Architektonický zázrak naproti jednomu z divů světa. Co ty na to?
Tohle jsi dělal taky?
Jo, to měla být jedna rekonstrukce v roce 2017, ale nakonec to zamítli.
To se nedivím.
Co prosím?
No, protože…
jsi chtěl tu betonovou ohavnost vybudovat na téhle krásné pláži.
Ty znáš Burdž al-Arab v Dubaji?
Ovšem. Je to hotel, který byl postaven na umělém ostrově.
Přesně tak.
Tebe neudivuje, co dnešní architekti dokáží?
Rozhodně.
Je to neuvěřitelné.
Hele, a ty chceš něco takového vybudovat v Cuzcu?
Víš, co by to udělalo s turismem? Je jen jeden sedmihvězdičkový hotel.
A taky jen jedno Machu Picchu.
To předělat nemůžeš.
Nezdá se ti, že už tu je dost hotelů?
To jo, ale žádný není jako ten náš.
Tak to jo.
Takže ty jsi takový dnešní Francisco Pizarro?
Přijel jsi nás sem zas kolonizovat.
Co? Ne.
Počkej. Řekl jsem něco špatně?
Naštvalo tě, co jsem řekl? Já myslel, že jsme v pohodě.
Já mám ráda každého, dokud mě nenaštve.
Tak ještě jednu otázku. Máš zájem o ten dům i s pozemkem,
protože chceš stavět přímo tady?
Místo je perfektní, má nejlepší výhled.
Hostel není na prodej.
Je tvůj? Já myslel, že jen projíždíš.
Je tety a říkám ti, že se neprodává a ani se o tom neuvažuje.
Hele… v dnešní době se dá koupit všechno.
Ne.
Lidé se nedají koupit.
Mí blízcí už vůbec ne.
Ta včerejší noc byla jednorázovka, jasný?
Chápu.
- Hotově, nebo kartou? - Díky, Lichi.
- Použiju QR kód. - Dobře.
Pověz mi o svém božském zjevení za tři, dva…
- Zapomeň na to. - Bylas Shakira a on Piqué?
Nemám náladu, Lichi. Vážně.
Zlato! Co je to s tebou?
Viděla jsem tě odcházet ve tři ráno
a od té doby tu šílím a čekám, až mi to vyklopíš. No tak.
Spala jsem s nepřítelem.
- Chtěl po tobě nemravnosti? - Nemám náladu!
To je mi fuk? Chci detaily. No tak, řekni mi to.
To ne.
Neříkej, že to tobě chtěl něco hrozného. Zabiju ho.
Uvědomila jsem si, že jsem blbka.
A co nějakou novinku?
Přestaň, teto! No tak, prosím!
Fajn. Můžeš mi říct, jaký pomatenec
by preferoval leštěný beton před tímhle?
Před cihlami, hlínou, kamenem, dřevem!
Tohle je Cuzco, ne Dubaj!
Cuzco má nejbohatší tradice,
mystiku a kulturní dědictví v celém Peru.
A tohleto mizí, protože lidi při spánku chtějí klimu.
U leštěného betonu jsem se ztratila.
Píchlo tě něco?
Soustřeď se, sakra!
Píchl mě ten španělský hmyz! Při vší úctě k hmyzu, protože je důležitý.
Ale ten španělský hmyz…
Kdo si myslí, že je? I když je to fakt kořen,
ale kdybych věděla, že nás přijel zalít betonem,
myslíš, že bych se s ním… Řekla bych mu, ať jde do…
Teto!
Ano?
Chce koupit náš hostel a tobě to je jedno?
- Cože? - Říkám ti…
Teto, víš, jak je tohle místo pro mě a pro naši rodinu důležité?
- Teto! - Hej!
Ten Španěl na tebe ale udělal dojem!
Ty ne.
Už ti nesu tu šťávičku.
Božínku.
Ano, tři až čtyři miliony turistů ročně.
Zanalyzoval jsem to a ty soubory ti pošlu, jo? Díky.
TÁTA SOUKROMÉ ČÍSLO
CUZCO DODAVATEL
Haló?
Ano, Purgatorio 420.
Jsem tady.
Takže tahle oblast patří tvému bývalému manželovi
a tady je pozemek hostelu, který zůstane nedotčený.
Ano.
Co máš za lubem teď?
Princátka už studené sprchy nebaví?
S tímhle bojlerem budeme moct zásobit celý hostel.
- Můžu se zeptat, na co jsou ty plány? - Můžeš.
- Tak na co? - Co prosím?
- Ty plány. - Co je to s tebou? Co máš za problém?
To je cena za sex, když ti je jedno, s kým ho máš.
Omlouvám se, ale dobrý sex má své následky.
- Tak na co jsou? - Co?
Ty plány.
Řekni jí to, Salvito.
Posuzujeme, kde na pozemku by ta stavba mohla být.
- A ty ho chceš prodat? - Být můj, tak mu ho dám.
Páni, já žasnu.
To je úžasné!
Sluší vám to spolu. Krása.
Vidíš? Jsme okouzlující pár.
Neuvěřitelné.
Tak dobře. A komu patří tahle část,
co není v plánu?
To je postupka, co?
- Hele, kdo nás obdařil svou přítomností! - To si nemůžu dát siestu?
Siestu? Celý den jsi v posteli. Od včerejška jsem tě neviděla.
Pořád se zlobíš?
Víte, že ve Španělsku už siesty nejsou tak běžné?
Siesty jsou důležité.
Taky by sis to uvědomil, kdybys nebyl robot, co furt jen maká.
- Je vždy taková? - Někdy i horší.
Jsem tu jak na dovolené.
Můžu pracovat na dálku.
Ty chudáčku.
Ty bohatý chudáčku. Nemůžu ho vystát. Radši budu jíst sama v pokoji.
Když nás teda vyrušila…
- Změnilas je! - Ne!
- Podvádíš. - Proč bych to dělala?
- Já tě viděl. - Prohledej mě. Zavřu oči.
- Udělám to! - Zahrajeme si Macháčka.
- Co? - Kostky, Žábu?
- Rozdrtíš mě. - Neznáš ani jednu hru?
- Ne. - Vy Španělé…
Podívej.
Co?
Zanes to šéfovi.
Promiňte, něco jsme našli.
- Díky. - Není zač.
Něco tam našli. Myslím, že je to tvoje.
Úplně jsem na to zapomněla.
Myslel jsem, že bude správné ti to dát.
Díky, žes mi vykopal vzpomínky.
Cestou ven zavři dveře, prosím.
Proboha!
Proč jsi v noci to poslední a ráno to první, co vidím?
- Pro dost žen by to byl sen. - A pro jiné noční můra.
Na recepci nikdo nebyl.
To proto, že otvírá v 6:00.
A je 6:13, chceš si půjčit hodinky?
Chtěl jsem víc informací o výletech.
Ty by se ti nelíbily.
- Ne? - Ne.
Proč ne? Jak to víš?
Jsou pro ty, kterým nevadí studená voda.
Na výletě je koupání nutné?
Co Machu Picchu? To se musí vidět, ne?
Jasně, potřebuješ fotku na Instagram.
Přesně tak.
- A výlet na Salcantay? - To je túra na pět dní.
Alternativa Incké stezky.
Tu bys nezvládl. A taky je má oblíbená.
A kdo je průvodce?
Kdo asi?
No výborně. Kde se můžu přihlásit?
- Chceš pomoct? - Ne.
- Tohle ano, tohle taky. - Co s tím mám dělat?
Dej to tam. To bereme.
- To taky. - Nač máš košili?
No…
- Co je tohle? - To je důležité. Mám to na vousy.
Na to zapomeň.
- Hotovo. - Ne, zavřu to já.
Ahoj, lidi!
Dobře, Janice Leónová a Fernando Espósito?
Nandito. Říkej mi Nandito.
- Fernando nesnáším. - Jo. Nebylo vás šest?
Jasně. Ale nemůžeme jít všichni,
protože pár z nás se necítí moc dobře.
Včera jsem viděl ten nejhnusnější penis na světě.
Ale takhle se odhlásit na poslední chvíli?
Já vím, vysvětlím ti to.
Jde o to…
Stalo se to takhle… Musím jí to říct.
No, já…
ti to řeknu.
Například včera…
Omlouvám se.
Včera jsme snědli něco, co nám nesedlo.
Díky za pomoc.
Příští túra je až za měsíc, musí jít minimálně pět lidí.
Jinak se to nevyplatí.
Už jsem si to ale zařídil. Zrušil jsem schůzku s otcem a radou.
- V životě není vše, jak bychom chtěli. - Říká kdo?
Zaplatím za všechny.
Za šest lidí?
Sedm i se mnou.
- Platí taťulda? - Má nová přezdívka?
Líbí se mi, jak tu používáte zdrobněliny.
Třeba „prosíminku“ místo „prosím“. Je to rozkošné.
Ježíši, a já myslela, že tě ty zvratky odradí.
Jen tak se mě nezbavíš.
A to ten začátek byl tak lehký.
Sedm solů? Tím bych mohl načrtnout ten hotel, co ti na pozemku postavím.
Tohle tě zbaví zlé energie.
Vezmu si celou paletu. Chci toho celý náklaďák.
Jo, tohle ona potřebuje. Ještě. Je plná zlé energie.
Na zádech. Otoč se.
Tohle! To je mochyně.
Děkuji.
- Nevoní to skvěle? - Dobré na cukrovku.
Když spolu strávíme pět dní, můžu ti položit otázku?
Včetně téhle?
Proč jsi tak proti tomu hotelu? Turismus udržuje město při životě.
- Prospěje to… - Ne.
To není turismem.
Udržují ho při životě kultura a tradice.
Turismus je jen důsledek.
Že bydlíš v hotelu, je důsledek asi čeho?
Mám snad právo být proti tomu, že sem napochoduje bohatej spratek,
co mi zbourá rodinný dům a místo něj postaví betonové monstrum.
Co ti na tom, že tě nemám ráda, není jasného?
Teta bydlí v hostelu, v domě jejího ex.
V hostelu je šťastná a navíc by měla hromadu peněz.
Takže ti mám jako poděkovat?
Chceš díky, protože za dva roky se budu probouzet vedle budovy?
Místo výhledu na hory?
- Ani tam nežiješ. Proč ti to vadí? - Jde o princip.
A co se zeptat lidí, jestli chtějí sedmihvězdičkový hotel?
Kdo by takovou věc chtěl?
Mluv!
- Řeknu ti to, jo? - Dobře.
Ale to, že máme rozdílné pohledy, ti nedává právo se mnou takhle jednat.
Dobře.
Možná bych mohla jednat víc dospěleji.
Hele, co kdybychom se shodli na tom, že se neshodneme, a prostě si to užili?
Jsme před tímhle nádherným kostelem,
tak co se to pokusit mezi námi urovnat?
Nejsem věřící.
Dobře, tak v co věří slečna nomádka?
Máma věřila v Pannu Marii.
A ty?
Věřím v mámu.
Uber je tady.
- Uberto! - Ariana!
Jak je?
Arianacho!
- Stýskalo se mi. - Zlato, jak je?
- Jak se máš? - Fajn.
- Dobrý? - Jo.
- Salvador Campodónico. - Těší mě. Tak kam?
- Na Salcantay. - Na divokou horu?
- To si piš. - Bílá tvář bude trpět.
- Zaslouží si to. - Máš listy koky?
- Jo. - Musíte požádat Apu o svolení.
- Jasně. - Neměli jsme tam jít pěšky?
No jistě, ale ne odsud.
Ty nemáš ani páru, kam jdeš, že?
No, z nějakého zvláštního důvodu ti věřím, Arianacho.
Dávej si bacha.
Jak je to auto staré?
- Je z roku 1979. - Z roku 1979? A jak daleko jedeme?
- Tak jo. - Půjdeme tudy.
- Co je? - Ne…
Můžu se zeptat, proč máš na krku vytetované „Enema“? Trochu divný.
Není to „Enema“, ale „Elena“.
Aha.
To dělal jeden kolumbijský tatér. Tetuje jen ty, kteří ho dokážou rozplakat.
Vyprávěla jsem mu svůj příběh a on mi vytetoval jméno babičky,
protože ona jediná mě podporovala ve studiu umění.
Umění je jediná věc, kterou stroje nedokážou.
Rozbrečel ho ten příběh se stroji?
Ne, o tomhle jsem mu neřekla.
A mně to povíš?
Nepovím.
Nemám ráda soucit.
Dobře.
A vyfotíš mě aspoň?
Je to snadné.
Na šířku, prosím.
Roztáhni znovu ruce.
- Takhle? - Jo.
Přijímám energii.
- Pozice dobrodruha. - Parádní dobrodruh!
- Vážně. - Takhle.
Tahle fotka bude mít na Instagramu tolik lajků.
A ještě jednu,
takovou zamyšlenou, jo?
Dobře.
Dívám se do dálavy a rozjímám nad naší existencí.
Vypadá to hezky, ne? Chceš taky jednu s Enemou?
Co?
- Nebojíš se, že se spálíš? - Ne.
Miluju oheň. Je to můj oblíbený element,
i když jsem Váhy.
Proč „i když“?
Váhy jsou vzdušné znamení.
Takže by dávalo smysl mít ráda vzduch nebo vítr.
- Vítr a oheň je nebezpečná kombinace. - Vždy vysílám varování.
Kolik hvězdiček bys dal tomuhle hotelu?
Nikdy jsem takové ticho nezažil.
Ticho je krásné.
Už tam budem?
Mohl bys přestat dělat Oslíka ze Shreka? Už se ptáš podesáté!
Bože můj!
Určitě jsme se neztratili?
Podle mých hodinek jsme už ušli 32 kiláků.
Včera jsi říkala, že to bude 16. Dneska dalších 16, tak to máme 32.
Tak mluv.
Matiku nemusím.
- Zvláštní, protože hudbu ráda máš. - No a?
Matika zajišťuje, že hudba trvá déle než jeden okamžik.
Matika jde s hudbou jako pulsary se zářivými hvězdami.
No podívejme.
S čísly mi to vždycky šlo. Jako dítě jsem nejprv miloval hudbu a až pak matiku.
Studoval jsem architekturu a začal investovat.
Banky, dluhopisy, úrokové sazby.
A tos byl na správné cestě, fakt.
- Jo? Aha. A teď jdeme správně? - Pohni si!
Ariano!
Zkus si vyčistit mysl a soustředit se na dýchání.
Nevím, jak si vyčistit mysl.
Nikdy jsem nemeditoval. Nemůžu nemyslet. Vlastně si říkám…
Nechci otravovat, ale neměli bychom jít dál?
Podle tohohle má začít pršet.
Aspoň to zkus.
Ano?
- Fajn. - No tak. Sedni si takhle.
Záda rovně.
Fajn, soustřeď se na dýchání.
Nádech.
Výdech.
Znovu se nadechni.
Výdech.
Na nic nemysli.
Pociťuj zvuk tekoucí vody.
Pociťuj vítr ve tváři.
- Já jsem usnul! - Já vím.
- Přes den nikdy nespím. - Vidíš?
Je dobré zkoušet nové věci.
Jsem zvyklý neustále přemýšlet.
Nevěřil bych, že budu moct vypnout hlavu.
A přitom si všechno uvědomovat.
Půjdeme. Brzy se setmí a my víme, že pán nerad chodí pozdě.
Je čas pokračovat dál.
„Je čas pokračovat dál.“
- Díky. - Jo.
Obvykle nemám čas vypnout hlavu.
Ty žiješ, abys vydělal peníze,
já žiju, abych měla čas na sebe.
To je mé bohatství.
ABRA SALKANTAY, 4600 METRŮ NAD MOŘEM
Čtyři tisíce šest set metrů.
Zvládli jsme to, chlape!
- Mám tě vyfotit? - Ne, pojď sem!
- Jo? - Jo, spolu.
Ten okamžik musíme zvěčnit.
Mám vás vyfotit?
Jasně! Vyfoťte, prosím.
Ovšem.
Připravit na tři.
Raz, dva, tři.
Ještě jednu. Raz, dva, tři.
A ještě jednu.
Vy dva jste pár?
Na líbánkách.
Sluší vám to.
Díky. Vám taky.
Díky. Tak zatím!
Hezký výlet! Díky!
Děkuji!
Jsi plný překvapení.
Nejsi tu jediná tajnůstkářka, jen jediná, co odsuzuje.
Ta nadmořská výška ti dodala humor.
Co říkali?
Gratulovali nám ke svatbě a řekli, že nám to sluší.
Nelži.
Kecáš.
Fakt. Řekl jsem jim, že jsme na líbánkách.
Na líbánkách?
Spíš na trucovánkách.
Proč ti lidé gratulují, když řekneš, žes měl svatbu?
Proč se lidé vůbec berou?
Třeba z lásky.
Zamilování nedává smysl.
Je to jako vnucené přivlastnění.
Třeba když lidé dávají na most ty zámky.
Existuje ošklivější metafora pro lásku
než rezavý zámek na starém mostě?
Proč jsi jak z kamene, nomádko?
Nejsem z kamene.
Ne, jen nevěřím v lásku.
A v manželství už vůbec.
Radši si dám tetování. Méně bolí, vydrží déle.
- Cože? No tak. Další. - Takže, cumbia, nebo reggae?
- Cumbia. - Výborně.
Cumbia.
Poslouchals někdy cumbiu?
Nemůžu tomu uvěřit.
To já tomu nemůžu uvěřit. Mám signál.
PŘEDSTAVENSTVO
TÁTA SOUKROMÉ ČÍSLO
Co to děláš?
ASISTENT
Hej, vypni to.
Počkej.
MANAŽERSKÝ TÝM
Dej mi to.
- Počkej. - Dávej!
- Počkej. - Nemusíš odpovídat.
Je mi to líto. Vyklouzl mi.
To jsem nechtěla. Omlouvám se.
Mohl bys to brát jako příležitost zbavit se té závislosti.
Mé závislosti?
Ariano, už pět dní jsem bez signálu.
Je to práce.
Jo, ale teď nepracuješ.
Máš teď čas na sebe.
Neustále pracuju. Otec mě chce mít na příjmu.
Chce, ať odpovídám na emaily, beru hovory z firmy, vše tohle.
Ale teď nemusíš být na příjmu.
Spoj se sám se sebou. To potřebuješ.
A s kým kromě sebe jsi ve spojení ty? No?
Tobě se to mluví.
Pluješ si životem bez kufrů, povinností, plánů, odpovědnosti.
S kým jsi ve spojení?
- Ty ten mobil fakt tak moc potřebuješ? - O mobil tu nejde.
Tobě se to kritizuje, ale vybudovalas někdy něco?
Něco vlastního, abys něco zanechala. Tak mluv.
Něco tě omrzí, sbalíš batoh a jdeš.
To je jednoduché.
Nevydržel bys to ani týden.
Salvo.
Nemůžeš jednou držet hubu? Furt si ji musíš otevírat. Zatraceně.
Salvo?
Pořád naštvaný?
Vidíš? Nejsme tak odlišní.
Vezmeme to oklikou.
Třeba tě to trochu rozveselí.
Chce se ti?
Už je ti líp?
Pěkné překvapení?
Horké prameny jsem tu opravdu nečekal.
Tu jizvu pod tetováním jsem neviděl.
Líbí se mi význam jizev.
Nejdřív bolest a pak se to zahojí.
Co se stalo?
Nehoda.
- Víš, kam po Cuzcu půjdeš? - Ne.
- Ne? - Ne.
Co je to za život, nevědět, kam míříš?
To mám na cestování nejradši.
Nebojíš se cestovat sama?
- Chlapa by ses zeptal taky? - Jo.
Já bych měl strach. Možná ne strach…
ale ta nejistota by se mi nelíbila.
To se mi na tom líbí.
Bez cíle nikdy nechodíš pozdě,
nikdy nejsi ztracený.
Vždy jsi tam, kde máš být.
Ta cesta je důležitá.
Jako třeba teď.
Mohli jsme jet vlakem na Machu Picchu, popíjet tam čaj, sedět v teple.
Ale to by nám uniklo tohle všechno.
Na tom výletě bych nic neměnil.
Řekli jsme ne.
Ne.
Myslím, že jsme přesně tam, kde máme být.
Vždyť víš, že odjíždím.
Tohle by věci zkomplikovalo.
Žádnou červenou nit tu nevidím.
Bože, já nechci vztah ani nic podobného.
Je nám spolu fajn. Rozumíme si, tak proč si to neužít, dokud to trvá?
Ty si taky rád hraješ s ohněm, že?
Slibuju, že se nespálím.
Nechci se ptát, kde se za pár let usadíš, jen chci znát tvou další zastávku.
Kam máš namířeno dál? Kam chceš jít?
Moc bych chtěla do Puna. Nikdy jsem tam nebyla. Tam bych ráda.
Ale taky bych chtěla bydlet na pobřeží.
Na severu máme úžasné pláže.
- Není oceán úžasný? - Oceán je lék na všechno.
Takže…
poslední úsek.
Připraven vidět peruánský zázrak?
Na ten se už dívám.
Peru si oficiálně dobylo mé srdce.
To je poetická spravedlnost. Nebo karma, pokud máš negativní pohled na život.
Co je?
- To byla náklonnost? - Nezačínej s tím zas.
Budu si muset dát bacha, Ariano Marío.
Nechci se do toho zaplést.
Seš takovej vůl. Nikdy bych s někým jako ty nebyla.
Řeklo se, že se do mě nezabouchneš.
- Vím, že je to těžké, ale slíbilas to. - Fakt?
Zpět do reality.
Co je to s váma?
No tak! Řiďte opatrně, prosím!
Jsi v pořádku?
Jo, ale jo.
Pane, můžete jet pomaleji, prosím?
Posaďte se a zapněte si pás, madam.
Žádný tu není!
- Je vám něco? - Ne, mladíku. Díky.
Panebože! On nás snad zabije.
- Určitě jsi v pořádku? - Jo.
Takové cesty mě znervózňují.
Jsem v pohodě.
Držte si odstup!
Co je to s váma? Jste slepej? Takhle se neřídí.
Všichni v pořádku? Počkáme, až přestane to krupobití.
Dobré ráno!
Co se děje? Zas jste se pohádali?
Ale no tak.
Ta holka není v pořádku. Den ode dne šílenější.
Proč se rovnou nevezmete?
O to nejde, Lichi.
Není jí dobře.
Stalo se jí něco?
Ne.
Vlastně…
nevím.
Byli jsme na cestě zpátky a začalo pršet.
Řidič autobusu ztratil kontrolu
a málem jsme sjeli ze silnice.
Všichni jsme vystoupili…
ale ona se tam pak vrátit nechtěla.
Souvisí to nějak s Eleninou nehodou?
Moje máma nezemřela při nehodě.
Zemřela stářím. Ve spánku.
Ale ona mluvila o nehodě.
Ano, tak umřela moje sestra, její máma…
i s jejím tátou.
Přežila to jen ona.
Bylo jí 13.
Díky, žes byl s ní.
- Opravdu. - To je samozřejmé, Lichi.
Vážně, díky.
RADA CAMPODÓNICO TÁTA SOUKROMÉ ČÍSLO
MANAŽERSKÝ TÝM
EGOCENTRICKÝ ŘETĚZEC HOTELŮ
Proč máš v rozpočtu 200 pokojů, když se řeklo 300?
Musel jsem ubrat tři podlaží. Tak vysoko se tu stavět nedá.
Kup další pozemek, expanduj horizontálně, hlavně to zařiď.
Sousedi nechtějí prodávat. Je to jen o 100 pokojů méně.
Sto pokojů za 400 euro za noc
dělá 1 200 000 euro měsíčně.
V té výšce jsi zapomněl počítat, nebo to má jít z tvého dědictví?
Po té schůzce,
co jsem ti s tím mužem z radnice sjednal,
mi okamžitě zavolej.
Dokaž mi, že jsi téhle ligy hoden, když jsi tu šanci tak chtěl.
A ten mobil si už nevypínej, potřebuju tě na příjmu.
- Pan Campodónico? - Ano. Pan z radnice?
- Toño. Tak mi říkají známí. - Těší mě.
Aby bylo jasno, dnes tu nejsem oficiálně za radnici.
- Ne? - Ne.
Váš otec mi řekl,
že potřebujete stavební povolení na stavbu více než čtyř podlaží.
Ano, přesně tak. To je ten projekt.
Naše žádost byla dvakrát zamítnuta. Máme jiné možnosti?
Naštěstí jsem v pozici, ze které vám mohu pomoci.
A taky miluju španělský fotbal.
To je skvělé. Fantastické.
- Povídejte, co musíme udělat. - Podívejte, Salvadore.
Nejde o to „co“, ale „kolik“.
Rozumíte?
Ano.
Jedno americano, slečno.
Děkuji.
Promluvíme si o obchodu?
Dobře…
tak pojď.
Co se děje? Celý den jsi tu.
Chtěla jsem být sama.
Čas všechny jizvy nezahojí.
Můžeš si hrát na silnou, ale jsou tam.
Chceš muña čaj?
- Jasně. - Ano?
Dobře, ale chceš ho hned,
nebo za až chvilku?
Za chvilku.
Tak tu zůstanu.
To nic.
To snad chápeš, ne? A co jméno, abychom mohli komunikovat?
Posloucháš mě vůbec?
Chceš jméno? Margarita, María?
Objevila se tam při zasedání rady.
Vážně? Odkdy tu máme zasedací místnost?
Co zařídil ten bojler.
- Mají jména? - Jo.
To je Porky a to je Rosita.
- Mají spolu románek. - Jsou součástí rodiny.
- Řek mi tlustá? - Ne!
- Ne, tak jsem to nemyslel. - Dobře.
Co se děje?
Jsi v pořádku?
Moc stresu z té práce na dálku?
Dobíráš si mě, ale jo. Důležitým rozhodnutím se nevyhneš.
Je těžké vybírat mezi kamenem a kachličkou.
No tak. Víš, že žertuju.
To je tvůj způsob, jak si k sobě nikoho nepřipustit.
Jo, to je ono.
Jestli tomu chceš říkat humor, tak ten eufemismus beru.
Páni!
Ten tě teda dostal, nomádko.
No teda, Španělsko vede.
Gól.
- Díky, Lichi. - Papi.
Jestli chceš, zítra ti dám masáž.
Ne, dneska.
Dnes jdu na Ubertovu párty.
Jo, taky mě pozval.
- Nepozval. - Ne. Ale jestli chceš doprovod, půjdu.
- Co takhle ve čtyři? - Máme rande.
Tak zatím. A přijď včas.
- Tak jo. - Tak jo.
To jsme tu s Uberem vysadili, když mi bylo 15.
To je neuvěřitelné. Jak jsi to tu našla?
A tos ještě nic neviděl.
Arianacho!
Ubere!
- Uberto! - Arianacho, zlatíčko!
Ahoj.
Jak se máš?
- Salvador? - Ano.
Už se znáte, ne?
- Z túry. - Uber, Salva.
To je Urpi. Taková má mladší sestra.
Těší mě, Urpi.
- Přinesla jsem ti muñu na huatiu. - Díky, zlato.
Jdeme na to, pojďme.
- Co je huatia? - Jídlo, které vaříme v zemi.
Pak to jde do trouby.
- Všechno najednou? - Všechno to tam dáme naráz.
Věděl jsi, že v Peru je 3 000 druhů brambor?
- Tři tisíce druhů? - Ano.
- Ve Španělsku jim říkáte podobně, ne? - Ano.
- Polož to tam. - Sem?
Ahoj, jak se máš?
- Ahoj, Donato! - Ahoj, Donato!
- Jak se máš? Začnu to chystat. - Dobře.
Vyčistěte to.
- Bez problému. - Dobře, jdeme.
- Můžeš to dát vlevo i vpravo. - Dobře. Jde to líp.
Ano, je to sladké. Zkus.
Ne? Že jo?
Tenhle, prosím.
Je to moc dobré.
Bramborek?
- Plněná paprika. - Plněná paprika? Můžu?
Nahoru.
- Dolů. - Dolů!
Už jsem místní.
Teď jsi skoro jako rodina.
Slyšíš to?
- Skoro… - Skoro jako rodina.
Protože si myslím…
že jsem tančil dobře.
- Sledoval jsem Ubertovova kamaráda… - Byls fantastický. Skvělý.
Jsi na mě hrdá?
Učíš se rychle.
Snažím se.
Už si ale půjdu lehnout.
- Co? - Co?
Na prvním rande se přece nelíbám.
Máš pravdu.
Občas zapomínám.
Mám selektivní paměť. Odpusť.
Dobře, odpouštím ti.
Tak zítra.
- Dobře se vyspi. - Ty taky.
Díky za všechno.
POŠLI MI PODEPSANOU SMLOUVU!
STÁLE VYJEDNÁVÁM. JEŠTĚ NENÍ PODEPSANÁ.
UŽ NA TOM DĚLÁŠ CELÉ MĚSÍCE.
JESTLI TO DO ZÍTŘKA NEBUDU MÍT, SE SVÝM „SKVOSTNÝM PROJEKTEM“ SE ROZLUČ.
Výkřik od Muncha?
Ano, ale v mém pojetí. Ten originál je moc dramatický, smutný.
Mám radši komedii.
Věděls, že inspirací pro ten obraz byla mumie z kultury Paracas?
To jsem netušil.
- To je poblíž Limy? - Ano, v Ice. Tři hodiny cesty.
Paracas předcházela kultuře Nazca.
Obrazce na planině Nazca?
- Ano. - Jo.
Rád bych je viděl.
Jednou je určitě uvidíš.
Co je?
Co máš na srdci?
Jsem čarodějka.
Neoblékám se tak kvůli špatnému renomé,
ale jak teď na tebe koukám, něco mi chceš říct, že jo?
Podívej…
Já ten hostel neprodám.
Lichi, je to jen 400 metrů.
Je to ani ne polovina téhle zahrady.
Všiml sis, jak se nemluví o tom, jak je stárnutí skvělé?
Je to krásné.
A já chci umřít tady.
A chci vstát z popela znovuzrozená jako strom
v údolí Valle Sagrado. Copak je něco krásnějšího?
Z těch peněz by sis mohla koupit to údolí celé a byl by z tebe celý les.
Chápu, proč je Ariana tak opatrná.
Snad kvůli tomu dobrému.
Nechci civilizovanou lásku.
Žádné peníze ani čas strávený na gauči.
Nechci, abys cestoval v čase,
vrátil se z trhu a chtěl brečet.
Nechci nedělní odpoledne,
nechci ani houpačku na zahradě.
Co chci,
je, aby tvé zbabělé srdce…
Co?
…dalo život za mě.
Když se zabiješ, chci umřít s tebou,
a když umřeš, budu se chtít zabít.
Protože když láska neumírá, tak zabíjí,
protože smrtelná láska nikdy neumírá.
Když se zabiješ, chci umřít s tebou,
a když umřeš, budu se chtít zabít.
Protože když láska neumírá, tak zabíjí,
protože smrtelná láska nikdy neumírá.
Jak je, teto?
No?
Prosím, opatrně s těmi kořínky.
Ale tetičko!
- To je Porkyho bratranec. - Slanina jednou za rok neuškodí.
A ty štětce, co koupil Salvador?
Jsou v mé dílně.
Ty to prodáváš?
Ne. Nevím. Asi ne.
- Ty nevíš? - Taky jsem řekla, že asi ne. Neslyšelas?
Nevím, ale asi ne.
Ty to zvažuješ.
Ariano!
Tolik peněz jsem v životě neviděla.
Tak dobře.
Takže se ukázalo, že koupit se dá všechno.
Hele, hostel neprodám, jen část zahrady. S těmi penězi si koupíme pozemek v údolí.
Tam budeme moct mít zvířata
a větší záhony a…
Myslím, že nadešel čas se rozloučit.
- Ari! - Už jsem tu osm měsíců.
Tak dlouho jsem tu být nechtěla.
A proč chceš jít?
Nechci se dívat, jak se mi pohřbívají vzpomínky.
Zůstanou ti, ať půjdeš kamkoliv.
- Utíkáš odsud. - Neutíkám! Kdo utíká?
Furt se jen loučíš.
Furt se jen se všema loučíš
a opouštíš známé.
- Nemáš strach, že ti něco unikne? - Tys cestovala 20 let, než ses usadila.
Co uniklo tobě?
Neboj se zapustit kořeny.
Vyrostly by z nich jen krásné věci.
Nelíbí se mi, co tu má vyrůst.
- Ariano. - Nechci s tebou mluvit.
- Počkej. - Nechci tě vidět. Zmiz.
- Počkej. - Nechci s tebou mluvit!
- Co se děje? O co jde? - Co se děje?
Nesnáším manipulativní lháře. To se děje.
Jdi do hajzlu!
- Kam jdeš? - Nech mě být!
Ariano! Počkej, prosím!
Ariano!
Co je to, Salvadore?
- Co je to za blbku? - Co ty tu?
- Taky tě rád vidím. - Vážně. Co tu děláš?
Jsem tu, abych napravil to, co ty zjevně nezvládneš.
Zvládnu to, jasný?
Dělám ti laskavost.
Někteří společníci… Hej!
Chtějí jít do projektu v Egyptě. Je tam levnější pracovní síla.
Jestli to hned nevyřešíme, já přijdu o investici
a tvoje reputace je v háji.
Tak co, už jsi namotivovaný?
Jdeme!
No tak.
A řekni mi všechny novinky. A co to bylo za holku?
Ten barák stojí tolik, co toaleťák ve Španělsku. Nabídni víc.
Nejde o peníze. Peníze nejsou všechno.
- Pardon. - Lichi.
Nechci vás rušit.
Těší mě, madam. Jsem Alberto Campodónico.
- Rád bych si promluvil. - Neprodávám.
- Tu nabídku jsme ochotni ještě zvýšit. - Teď se to nehodí!
- Kam šla? - To mi neřekla.
Jsme největší španělský hotelový řetězec.
Tati, řekl jsem ne. Přestaň.
Za 35 let ve vedení společnosti jsem nikdy nepřijal „ne“ jako odpověď.
Madam, jsem ochoten zdvojnásobit nabídku mého syna,
ale potřebuji okamžitou odpověď.
Pak je má odpověď ne.
Je to ne. Rozumíte?
- Promiň, Salvadore. Opravdu. - Ne. Lichi.
Kam to jdeš?
- Na čí straně jsi? - Na tvojí poprvé v životě ne.
Tak se s lidmi nejedná.
Řekla ne. Nauč se to respektovat.
- Jak to se mnou mluvíš? - Snažím se dělat, co je správné.
Kvůli té blbce? Ale no tak! Nemíchej soukromý život s byznysem?
Obchod je obchod.
O to nejde.
Víš, že tu jde o miliony?
Už jsi dost bohatý. Existují i jiné obchodní modely.
Ale naše společnost neinvestuje do malých projektů.
V tom případě končím.
To je tvoje řešení?
Už se s tím neztotožňuji.
Díky za příležitost.
NEJNEBEZPEČNĚJŠÍ ZVÍŘE NA SVĚTĚ
Vážně nevíš, kam mohla jít?
- Někteří lidé se nedají spoutat. - Zmínila pláže na severu a Puno.
- Nemůže být daleko. - Vzala si všechny věci.
Mám jít za ní?
Chtěla by mě vidět? Znáš ji líp než kdokoli jiný.
Hele, život tě dokáže překvapit, ale to těm překvapením musíš být otevřený.
Co to znamená? Prosím, Lichi!
Vypadali jste spolu tak šťastně,
to je vzácné.
Někdo to nezažije nikdy.
To je to nejtěžší. Těžší než jakákoliv práce.
- Ne? - Jistě.
- Tak mluv. - Chceš můj názor? Přejdi na plán Bé.
- Plán B? - Plán Bé.
- Plán B? - No Bé!
Plán Bé, chápeš?
- Co je to za plán? - Bé! Co dělá bé? Jdi za ní jak ovce.
Aha. Ale kam?
Jestli míří na sever, musí letět, ale letenky jsou dost drahé.
Je chudá, takže Puno.
- Puno! - Tam vždycky chtěla.
Na nádraží. Jo.
- Díky. - Hodně štěstí.
Dám ti vědět.
Určitě je to tady?
Díky, Javiere.
- Dobrý den. - Dobrej. Ujel mi vlak pro Puna?
Před deseti minutami.
- A kdy jede další? - Za dvě hodiny.
- Tak jednou, prosím. - Dobře.
- Tady. - Dobrý den.
- Vítejte. - Díky.
Můžete.
PUNO, 3 827 METRŮ NAD MOŘEM.
NOVINKY O ARIANĚ, LICHI?
ANI SLOVO
UBERTO, NEVIDĚLS ARIANU?
OD HUATIY NE
Tu ženu jsem neviděla. Jsem Ajmařanka. Co by tu dělala?
Takže ne?
- Neviděly. - Aha.
Dobře, stejně díky.
Mějte se.
Fajn zábava!
To teda jo.
- Výborně! - No tak!
Bylo to úžasné?
Ovšem.
Vzalas všechno?
Jasně.
Ahoj.
Promiň.
Neviděli jste tuto holku?
Já ne.
Pohřešuje se?
- Ne, jen ji hledám. - Ale kočka. Když ji najdu, nechám si ji.
Na prázdninách?
Asi tak, ale brzy se vracím do Španělska.
A co vy?
- Paddleboarding. - Máme kanál na YouTube.
Extrémní sporty. Točíme tady a pak míříme na pobřeží.
- A pak po pobřeží až do Mexika. - Doslova.
Bezva plán. To bych taky rád.
Vždyť můžeš.
Vlastně máme v dodávce místo. Přidej se k nám, bílá tváři.
Díky, ale už mám letenku.
A líbila se ti má země?
- Zamiloval jsem se. - Tos nebyl první.
To mě nepřekvapuje.
Stejně díky.
Hodně štěstí.
- Studená? - Jo.
- Ledová. - Je skvělá. Zaplav si.
- Díky. - Hodně štěstí.
MALÝ PRINC
OF LOVE AND SHADOWS
POLOHA NALEZENA
Jo!
MOBIL LOKALIZOVÁN
POLOHA: PARACAS, ICA, PERU 1 064 KM, 6 METRŮ NAD MOŘEM
- Že jo? - Cože?
- Natočíme to? - Uvidíme.
Čau, bílá tváři.
Pořád máte jedno místo?
Klidně dvě.
- Deset! - Jedeš na pobřeží?
Do Paracas v Ice. Blízko obrazců v Nazce. Tři hoďky od Limy.
Ale my to známe, jsme místní.
A co ty, našels tu nomádku?
Myslím, že je v Paracas. Podle GPS v jejím mobilu.
- Dobře, nastup! - No tak!
Nastup!
- Jeď! - Šlápni na to!
Začni točit! No tak.
- Unesli jsme Španěla! - Našli jsme španělského chlapce!
DÍKY ZA NÁVŠTĚVU ZEMĚ MALÉHO BÝKA
Všechno to začalo, protože jsem tu chtěl postavit hotel.
- Ale odstoupil jsem od toho. - Přesvědčila tě!
Nepřesvědčila…
- Ale jo. - Přesvědčila tě.
- Uvízl jsi v její pavučině. - Vážně!
Tamhle je! Inés, prosím.
Potřebuju, abyste někdo zaskočili na recepci, prosím.
Objevil se tu modrý drak.
- Tady? - Jo, tady.
To je nějaký mořský drak?
Ne, tento druh je v Peru endemický.
Objevuje se tu běžně.
Normálně je jen v pěti zálivech a teď je tady, a tak tě prosím,
biologa v tomto hotelu dělám už čtyři roky
a nikdy jsem tě nežádal o volno, ale teď bych ho chtěl.
- Tak běž. - Skvělé.
Proč je tak těžké ho najít?
Dávají přednost klidné vodě zálivů, klást vajíčka je pro ně velmi těžké.
Samec udělá hnízdo
a pak do něj nějakým rituálem přiláká samičku.
Jestli se mu vydá, může dovnitř,
naklade vajíčka
a pak zmizí.
Takže je šílená.
- Přesně. - Ta by nás toho naučila.
- Připraven potkat Mema, synku? - Jo!
Tak pojďme.
Jsi v pohodě? Líbí se ti pokoj?
Strašně, sestřičko.
Jsem tak ráda, že jsem tady s tebou.
To je skvělé.
Malý mořský princ.
V podstatě to představuje dualizmus. Je to naprosto symetrické.
Je to jako most.
Schody,
které symbolicky spojují dva protiklady.
Svět nahoře a ten tam dole, den a noc, světlo a tma.
Paráda!
Incký kříž je starodávný symbol.
Ten cizinec ví o mé zemi víc než já.
Mí učitelé dějepisu byli hrozní.
Jako malá jsem piškoty milovala.
Kolik jsi jich koupil?
Deset. Myslel jsem, že je to znamení, že mi přinesou štěstí.
Myslím, že jsme blízko.
- Je to tady. - Můžu?
- Máš štěstí. - Ještě kousek!
Chceš tu gumku?
- Gumičku. - Jo.
Jsme tam za dvě minuty.
Mariano, už jedeme!
- Mariana? - Ariana!
- Ariana. - Už jsme tam!
- Tady. - Ukaž.
- To je ono. - To je ten bod!
- Neztrácej čas. - Moc vám děkuju.
Tak co? Už jde!
Hodně štěstí!
Tak vybalujeme?
Tahle by se ti mohla líbit.
Co tady děláš?
Vážně sis myslela, že si jen tak odejdeš?
Nechtěla jsem tě poslouchat.
A teď tě taky nechci poslouchat.
Protože se možná bojíš toho, co řeknu.
Já, a bát se tě?
Odešel jsem z firmy.
Ze své práce.
To zaprvé. Zadruhé Lichi moc chybíš. Ona taky nechápe, proč jsi jen tak odjela.
A v neposlední řadě se Porky a Rosita stali rodiči
tří malých selátek, která jedí jako opravdová prasátka.
To je skvělé.
Nakonec z toho sedmihvězdičkového hotelu sešlo.
A kdyby tě to náhodou zajímalo,
tak si teď asi vezmu rok volna.
Líbilo by se mi žít na pláži.
Jo.
Ano, žít na pláži zní opravdu hezky.
Oceán je prý lék na všechno.
To je cokoliv slaného.
Dokázala by sis tady na pláži představit dům? Celý ze dřeva?
Se skleněnou střechou,
aby bylo vidět hvězdy…
se zahradou…
postavený z udržitelných, ekologických a recyklovaných…
materiálů.
Nechtěl sis brát rok volna?
Už jsi zkusila kite surfing?
Ne.
Stačí se jen nechat unést.
Nechat se nadnášet větrem.
Chtěla bys létat se mnou?
Jsi si jistý?
Vydržíš to se mnou?
To nevím.
A ty se mnou?
To pochybuju.
To je skvělé. Jsme pro sebe jak stvoření.
Překlad titulků: Jan Kucherko