Downloaded from YTS.MX
NETFLIX PRESENTERAR
Official YIFY movies site: YTS.MX
-Går vi genom hela hyresgettot? -Husen sitter ihop.
Vi kom in via Kompassrosen och sen till Liljekonvaljen.
Dumma namn. Här finns inga liljekonvaljer.
Tro mig. Jag är tuareg-ättling.
-Hitåt. -Jag var scout också.
Delta Ett till basen.
Vi behöver er position.
Korridorer som går till fler korridorer. Ousmane, var är vi?
Vi gick höger, vänster, blå dörr. Nu går vi höger,
höger, grön dörr.
-Här. -Grön dörr.
-Redo att ta Europas mest eftersökte man? -Nej.
För sent.
-Är Diaz där nere? -Ja.
-Ska vi kalla hit de andra? -Nej. Inte förrän vi ser honom.
Han är en klenis. Som Timothée Chalamet, men fulare.
Legat lågt i tre år. Han är nog på ett jobb nu.
Var är du, klenis?
Var gömmer du dig?
Hur är det?
Jag sa, hur är det?
Monstret
Jordan Diaz!
-Jag hör inte! Väsnas lite! -Han har inte åldrats väl!
-Hur gammalt är fotot? -Tre år.
Det måste vara håret. Frisyren kan förändra allt.
-Vill du fortfarande inte ha förstärkning? -Fem vinster!
-Hörs jag? -Fan också.
Jubla högt för Diaz!
Applåder för kvällens hjälte! Applåder för matchen!
-Hade ni trevligt? -Ja!
Alla går hem. Vi tar stjärnan i förvar.
Byggnaden är omringad. Nu sköter vi oss.
Lugn. Gå hem, allihop.
Du spelar tuff, men du är inget.
Vill du slåss? Då slåss vi.
-Kalla hit de andra. -Vad då?
Va?
Kalla hit de andra.
Okej, nu gäller det. Skynda på.
Sätt fart!
Kom igen! Sätt fart!
Vi gick höger, höger…
Det var höger, vänster.
-Blå dörr. -Det var vänster.
-Nej, den är blå. -Grå!
Spöa honom, Ousmane!
Polisen!
Upp med händerna! Vad är det?
-Sopor. -Släng dem!
Plasten till vänster!
Jag sopsorterar, jag lovar.
-Det är inte han. -Ut!
Återvinningskillarna menar allvar!
Polisen!
Upp med händerna!
Polisen!
Rör er inte!
-Just det. Du ska ingenstans. -Släpp mig!
För sent. Just det.
-Stilla! Kom hit. Skynda på. -Ta hand om det här.
Du med megafonen!
Kom hit. Berätta vem som vann i kväll.
-Kvällens vinnare är… -Polisen!
Polisen.
Nej. Kvällens vinnare…
-Kvällens vinnare… -Polisen!
-Polisen!
Polisen!
Kommissarie Monge.
Ni biträder chefen i polisdistrikt 12.
-Tja, biträder… -Gör ni inte det?
-Jag är mer en andra chef. -Så ni biträder honom.
-Ja. -Ni skrev polisintendentprovet.
Tre försök. Tre fiaskon.
Inte fiaskon, tycker jag.
Begärt förflyttning till kriminalpolisen, terrorroteln, personskyddet.
Inga napp.
Kommentarer?
Som Amin Maalouf sa,
"Kärleken livnär sig lika mycket på tålamod som på begär."
Vackert.
-Är han bekant? -Jag pratar om er karriär.
-Ja. -Vet ni varför ni är här?
-Nej. -Det gör ni visst.
-Ni ljuger för att få fram sanningen. -Och den är?
Säg det, ni.
-Det är inget förhör. -Är ni säker?
-Jag kan åberopa femte tillägget. -Vi är inte i USA.
Att hålla tyst hos psykiatern motverkar syftet.
Nån jag känner?
-Privat, på jobbet? -Jobbet.
Färre att gissa på.
Jag minns inte.
-Clarissa Malbec. Greps för inbrott. -Ja.
En väldigt slug brottsling.
Under förhöret ska ni ha sagt,
"Tjallar du går vi på Tour d'Argent. Har du ätit pressad anka?"
Kanske det.
-Är det inte konstigt? -Hurså? Är ni vegetarian?
Kollegorna kallar er en börda.
De misstänker att ni lider av storhetsvansinne.
Jag lider inte av nåt.
Tror ni verkligen att en middag med er
är ett starkare incitament än att slippa åtal?
Det är en filosofisk fråga.
Jag diskuterar den gärna över en god bit mat.
Ni kan välja ställe.
Jaha. Jag har nog hört allt jag behöver höra.
-Tack. -Ni kan tacka mig efteråt.
Efteråt?
Försiktigt, ryck inte i den.
Det är kashmir.
-Okej. -Ja.
Åh, din rumpa.
Den här vägen.
Du är väldigt lik din far.
Det är näsan. Jag har Monge-näsan.
-Stör det dig att använda deras rum? -Nej, hurså?
Så freudianskt av dig.
De är aldrig här. Jag betalar ingen hyra. Och jag är hänsynsfull.
Jag bäddar rent.
Kan du sätta på lite musik?
Vet du varför Enzo Ferrari valde bort radion?
-Nej. -Han ville bara höra motorljudet.
-Är du alltid så noggrann? -Nej.
Är vi ense om att avslitna kläder är sexigt?
-Ja. -Samtycker du?
-Ja. -Har jag inte manipulerat dig?
-Nej. -Jag lovade inget?
-Är du klar? -Nej, men…
-Inget är okej nuförtiden. -Tyst.
Ska du gå?
Jag har rökt lax. Vild och handskivad. Och champagne.
Trevligt, men jag ska gå.
Hej då. Och tack.
Det var så lite. Tack. Mitt nummer finns i journalen.
-Ring mig om du vill. -Oroa dig inte.
Skönt att du tar det så bra. Folk dömer snabbt ut män som svin.
Folk tänker för mycket.
Att vilja ha ett schysst ligg är helt okej.
-Du är mer än ett ligg. -Jag pratade inte om mig.
Okej. Hej då!
Hej då!
Så, Diakité.
-Slagsmålet. Jag ska förklara. -Behövs inte.
Självklart. Jag förstår.
Det är taget ur sitt sammanhang. Man måste se vad som hände innan.
Först…
Nej, det är strax innan. Men före det…
Det är för långt innan.
-Ska jag fortsätta? -Nej.
Över 500 000 visningar. Ni är bångstyrig, besatt och… Vad heter det?
Viral.
Vet ni vad ministeriet säger om er?
Ni är en stjärna.
Polisen genomgår en PR-kris, särskilt bland vissa grupper.
Precis vad jag säger. Det är ett PR-problem.
Men jag är bara en snut. Inte polisen.
Precis. Vi ska ändra på det. Ni ska bli polisens ansikte utåt.
Méaux?
Hej.
Det här är Benoît Méaux. Polisens kommunikationschef.
Det vi vill ha till kampanjen är en hjälte.
En lättillgänglig, normal hjälte som är oerhört skicklig.
En polis 2.0, representerad av nån
som folk kan identifiera sig med och som redan har beundrare. Ni.
Jag?
Vi skapar ett helt digitalt ekosystem med er profil.
YouTube, Facebook, Insta, Snap och naturligtvis TikTok.
Folk kan följa er dag som om ni var en nära vän.
Och dessutom, en reklam som visas på alla plattformar.
Det här är ett meddelande från inrikesministeriet.
Tjuv!
Engagemang.
Disciplin.
En utmaning.
Mod.
Osjälviskhet.
Integritet.
Styrka.
Polisen rekryterar.
Gör livet till ett äventyr. Gå med.
Så… Vad tycks?
-Menar han allvar? -Mycket.
Backa bandet lite.
Jag är bångstyrig och besatt. Era egna ord. Så varför jag?
Folk gillar rebeller. Och ni är en bra far.
Ni är sympatisk.
Jaha. Nu förstår jag.
Okej. Hur då sympatisk?
-Kom igen. Nu kör vi. -Som…
-Cool? -Nej.
En ledtråd? Här.
-Leendet… -Nej. Alltihop.
Supersympatisk. Charmig.
-Snygg. -Ännu en ledtråd? S…
-Svart? -Nej.
En sympatisk svart kille, va?
Diakité, det är en order.
-Jag spelar inte snäll galjonsfigur åt er. -Inget drama nu.
Var bara er själv.
En symbol för god integrering av minoriteter i vår institution.
Gissa var ni kan köra upp symbolen?
Han kommer!
-Hur gick det? -Bra. Ni har pratat bakom ryggen på mig.
Är jag en börda?
Har ni nåt att säga så varsågoda. Vem vill börja?
Ingen?
-Du är en skrävlare, bara. -Skrävlare?
-Vad? -Du skryter jämt.
-Du är ett pervo. -Förlåt att jag är uppmärksam.
-Du lyssnar aldrig. -Hur sa?
-Du spanar alltid in min röv. -Nej.
-Du skulle må då. -Du är jobbig.
Tyvärr. Du är sexistisk och inte rolig.
-Inbilsk. -Inbilsk?
För mycket cologne.
-Det är herrparfym från CK One. -Det luktar som en Uber.
Sluta störa oss med hipsterskägget och dina snäva byxor.
De är bara smala. Ursäkta att jag är modern.
Poliser måste inte ha begagnat.
Jäklar.
Där fick ni mig.
Ni är bra. Jag gick nästan på det.
Colognen gjorde mig osäker. Khadijas skämt om Ubers…
Ni förtjänar Oscars.
Snyggt, De Niro! Fortsätt jobba nu.
Ni är för tokiga.
Inbilsk…
Yves?
Jag kommer med mat. Hjälp mig plocka in den.
Gråter du?
Yves, är du okej?
Skit också.
-Hej. -Hej.
-Hej då. -Ja, hej då.
-Tack. -Vad är det, pappa?
-Skulle du inte jobba direkt efteråt? -Jo.
Men…
-Jag köpte fryst mat. -Köpte du flingor?
Yves? Vill du förklara?
-Nån får åtminstone knulla här hemma. -Ursäkta?
Nån får åtminstone älska här hemma.
Nej, vad sa du just till mig, Yves? Jag är inte din kompis.
-Ja. Förlåt. -Just det.
Hur är det?
-Förlåt, trafiken. -Du behövde inte komma. Jag bokade taxi.
-Jag lovade hämta er. -Jag sa det!
Jag hoppades att han hade nåt bättre att göra.
-Jag gör det gärna. -Gör du nåt imorgon?
-Hurså? -Didier ska fira sin frus födelsedag.
-På ministeriet. Pappa presenterar dig. -Jag är inte tio. Jag hittar vänner själv.
-Låt honom vara om han är nöjd. -Ursäkta, barn!
Lägg av!
Ursäkta. Ur vägen.
-Ja? -Ett fynd på Gare de Lyon.
Okej. På väg.
Djimo!
-Jag är här. -Distrikt 12 väntar på oss.
Okej.
-Fortsätt. Låtsas inte om mig. -Okej.
Ursäkta mig. Jag är med dem.
Ser ni honom?
Han ville sälja hasch till mig. Ta hand om det.
-Stig åt sidan, tack. -Vi är tillsammans.
-Jag jobbar för polisen. -Sära på benen.
-Nej! -Vänta.
Vänta här.
-Okej, unge man, jag tar över nu. -Jag är polis.
-François Monge. -Ousmane! Otroligt!
-Vad gör du här? -Du vet…
-Det var ett tag sen. -Ja.
-God dag. -Angenämt.
-Känner ni varann? -Vi var partners i…
Ja.
-Jag låg inte bakom hans befordran, men… -Nej, verkligen inte.
-Kan du prata med vittnena? -Ja.
-Tack. -Får jag prata med dig?
Kul att ses. Du ser bra ut.
-Hur är det? -Du verkar frisk.
Du ser bra ut. Har du gått upp lite?
Åldern. Jag aktar mig.
-Inte så mycket. Den stramar lite. -Verkligen? Ja.
-Vad har du haft för dig? -Det vanliga.
Vanliga grejer. Intendent på kriminalpolisen.
Med en egen avdelning. Så…
-Fantastiskt. Grattis! -Tack.
-Och du? -Jag jobbar i distrikt 12. Det är toppen.
Vad fint.
Ja, toppen. Jag ville gå tillbaka till grunden.
Det elementära. Så givande.
-Berätta. -Vad?
-Vems fru satte du på? -Vad?
Du lämnade kriminalpolisen för stationsjobb?
-Det var ett straff. -Det är givande, sa jag.
-Jaså? -Jag är inte karriärhungrig.
Jag förstår.
Alla kan inte vara blodtörstiga hajar, intendenten.
-Jaså? -Jag menade inte dig.
Livet är mer än bara jobb.
Finns det en fru Monge, förutom din mor?
Den dam som kan fånga mig är inte född än.
Hon får skynda sig. Det börjar bli stor åldersskillnad.
Jag har mognat. Jag är mindre vildkatt och mer ensamvarg.
-Inte illa. -Du då?
-Samma här. Jag klarar mig själv. -Okej.
Vad bra.
Var är åklagaren?
Vikarien var här, men han svimmade på grund av kroppen.
-Vad är det med den? -Kom och titta.
Ingen legitimation. Okänd dödsorsak.
-Andra halvan? -Vi fann inget mer.
Vi låter er avsluta. Tack.
Vi hörs. Trevligt att se dig.
Får jag se ert kontor? Det är visst jättefint.
-Inte särskilt. -Jag hörde positiva saker.
-Ärligt talat… -Tack, vad snällt.
Det är stort.
Men det är lite kallt.
Det är mindre personligt än en vanlig polisstation.
Saint-Juliens polisstation ringde. De hittade en mans ben på tågrälsen.
-En Kevin Marchal. -Det är till mig.
Vem är det?
Ursäkta. Kommissarie Monge, distrikt 12.
-Hej. Sitt kvar. -Hej.
-Han fann kroppen. -Ja.
Förmodligen nån som fått hjärtat krossat.
-Vi hittade två kulor i hans lår. -Mord. Jag tar det.
Va?
Få se.
POLISEN NÄR PLIKTEN KALLAR
Jag tar åklagaren. Ring Valergnes.
-Jag stannar ett par dar. -Okej.
Bra. Nå ut till resten av landet.
Du följer inte med.
Det är för farligt. För känsligt.
Civila får inte hamna i fara. Uppdraget är hemligt.
Det var allt.
Det är min Ousmane! Djärv, impulsiv! Elitlaget tillsammans igen.
Vilket lag?
Det är mitt fall. Gör inte så här.
-Det är inte rätt läge. -Jo. Jag hittade kroppen.
Den är i två delar. Vi får varsin halva.
François? Jag är kriminalare. Du är jobbar på stationen.
-Vi kan inte samarbeta. Så gör man inte. -Är det din ursäkt? Du var vildare förr.
-Är det på grund av Yasmine? -Vad är det med Yasmine?
-Flirten hon och jag hade. -Vad är det med den?
-Du var galen i henne. -Snack. Hon är en vän.
-Ousmane! Lyssna nu. -Vad?
Det räckte för att du skulle sluta höra av dig.
Jag? Skämtar du?
Jag sökte dig efter intendentprovet. Du ringde aldrig upp.
Du skrattade åt hennes skämt. Stirrade. Gjorde aldrig nåt.
Ursäkta att jag var lite driftig.
Synd att det inte var med på provet.
-Då hade du klarat det. -Ynkligt sagt.
Den där är ynklig.
Jag bränner åtminstone inte toppen på doftblocket.
Du pissar morsekod. Du borde gå till doktorn.
-Ousmane! -Du hittar själv.
Vänta på mig!
Fan…
Ousmane. Fan också. Du vet att vi var ett bra lag.
En enhet. Ett par. En duo.
-Vi var goda vänner, kompisar. -Har du fler synonymer?
Vi drev isär. Ditt fel, mitt fel…
-Mitt fel? -Det är inte viktigt.
Du vet inte hur det funkar utanför Paris. Du behöver nån pålitlig.
-Är det du? -Född i Bordeaux. Rennes juristutbildning.
Kusiner i Monts du Lyonnais. Jag känner till området.
François. Titta på min mun. Ser du mig prata? Lyssna på orden.
Jag åker. Du stannar.
Frisk luft, inte sant? Titta på bergen och växterna.
Folk reser till Réunion fast vi har allt i Frankrike.
-Reunion är Frankrike. -På sätt och vis.
Ska du sura länge?
-Tre timmar utan ett ord är barnsligt. -Jaså?
-Vilken var det som ringde pappa? -"Vem var det."
-Jag ringde inte pappa. -Vem, då?
-Min mamma. -Du ser.
Hon känner personalchefens fru…
-Du satsade och förlorade. -Nepotism.
-Ursäkta? -Nepotism.
Så får du inte säga.
Du vet inget. Jag föddes inte på rätt sida av historien, som du.
Fortsätt. Det här är bra.
Det är inte lätt när man är vit, välutbildad och känner folk högt upp.
-Verkligen? -Skratta, du.
Vi kvoteras inte in. Vi får kämpa.
Det är lättare som svart och fattig.
Sa jag det?
Hämtar nån oss?
-Alice Gauthier, biträdande intendent. -Alice? Ett nittiotalsnamn.
Runt 25-30 år. Tjejer är mindre komplicerade här.
-Och? -Tja…
Du raggar dåligt. Nu har du chansen.
Enligt vem? Jag tänker bara inte på tjejer jämt.
Du har problem. Du borde gå till en terapeut.
Jag gjorde det igår. Trevligt.
-Alice är inte så punktlig. -Jag stod där borta. Här har ni kaffe.
-Alice Gauthier. -François Monge.
-Hemma ger vi två kindpussar. -Ingen här, tack.
Intendent Diakité. Så roligt att få jobba med er.
Trevligt att träffas.
Jag med. Detsamma, alltså.
Sjukt taggad.
-Kommer ni? -Mot Underlandet.
Jag skämtar.
-Vad? -Inget.
Just det.
-Är ni härifrån? -Thonon-les-Bains.
Spek-thon-kulärt.
Kan man beundra nån gammal arkitektur häromkring?
MARÉCHALS BILVERKSTAD
Bra butiksutbud.
Allt som saknas är "Marine Le Pens Kebabhak".
SLAKTARE - FULLBLODET
-Staden är patriotisk. -Inte patriotisk.
Vi har haft stora knarkproblem de senaste åren.
Folk vill ha lag, ordning och traditionella värderingar.
-De vill ha en tuff man som förstår. -En man som han?
France Vive-fascisten?
Är högern lika med fascism? Nazism, kanske?
Påminn mig om skillnaden.
Fascismen är en historisk period som var lite mörk, men intressant.
-Sluta. -Ekonomin…
Killen är mot svarta, araber, judar, homosexualitet, Europa, Me Too, rapmusik.
Vad kallar man det?
En god patriot.
-Era miner! -Vi gick på det.
Var börjar vi?
Okej.
Ännu en man som tappat huvudet för er skull.
Kevin Marchal, 26, bor hos mamman. Dömd för knarklangning.
Satt inne i åtta månader.
-Allt väl? -Ja.
Ja, toppen.
Han föll från en bro och tåget klöv honom på mitten?
Nej, kroppen delades med ett vasst metallföremål.
-Yxa? Motorsåg? -Ett defekt skyddsräcke, tror vi.
Men det förklarar inte varför såren är kauteriserade.
Sjukt. Allt är stekt, som bacon. Det är krispigt. Grillat.
Vi väntar på provsvaren.
-Jaha. -Två skottskador.
-Skjuten på tre och fem meters avstånd. -Hålet syns tydligt.
En kula fastnade i skelettet.
-En 7.62. -Ja.
-En Tokarev? -Langarnas favorit. Kanske.
-Vad gör du? -Drogmissbrukare kan dölja sprutmärkena.
-Rätta mig om jag har fel. -Jo.
De injicerar knark i…
Inget där.
-Sluta! -Jag lade bara tillbaka den.
-Är du okej? -Ja.
-Konstigt. Så mycket utrymme. -Det är bergen.
-Hej. -Hej.
Bra brottsplats. Perfekt uppmärkt.
Den är skyddad. Ostörd. Den är exakt och prydlig.
-Bra gjort. Lika bra som Paris. -Ja, det är vi.
-Hej. -Vad har vi?
-Pratar du med dem? -Varför det?
Det går fortast. Jag tar intendenten.
-Varför inte tvärtom? -Därför.
Det är inget argument.
Jag är intendent och du är kommissarie. Okej?
-Ger du mig order? -Just det.
-Jaha. -Jag får. Jag har högre rang.
-Hej, mina herrar. -Hej.
Kommissarie Monge, kriminalpolisen i Paris.
Men jag kommer ursprungligen från landet.
Precis som ni.
Den globala uppvärmningen har visst inte nått hit.
-Har vi motorcykeln? -Bara benen på spåret.
-Däckspår, blod och glas. -Krockade han med räcket och föll?
-Han tappade kontrollen här. -Ett kulhål.
Därför tappade han kontrollen. Han blev skjuten här.
Två 7.62-kulor.
Det stämmer med blodspåren på vägen.
Märkligt att killen som jagade honom stannade direkt efteråt.
För att avsluta det.
Eller dölja spåren. För att ta motorcykeln.
Tungt för en person.
Han glömde en sak.
9.52-tåget till Paris.
-Kroppen klövs inte av räcket. -Högspänningskablarna.
Det var därför han var bränd.
Jag kommer upp.
-Vad? -Inget.
Vad är det?
-Är det nåt fel? -Nej. Ni är toppen.
Vad?
Jag hittade en tand.
-Han måste ha tappat den. -Ingen saknades.
Inte?
Är det samma pinne som förut?
Nej.
-Ska vi åka och skriva rapporten? -Vi ville besöka offrets mamma.
-Får vi låna en bil? -Hon vet inte att sonen är död.
Ingen fara. Vi ordnar det.
Okej. Sylvain, kan de få en bil?
-Okej. -Får jag ett nummer?
Ett nummer?
-För jobbet. -Behöver du ett nummer för det?
Telefonnumret.
-Okej. 06. -Ja.
39, 98, 32, 15.
-Ring när som helst. -Ja.
Mitt nummer är…
Behövs inte. Ni är alltid tillsammans.
-Okej. Hej då. -Vi ses.
-Det här känns inte bra. -Vad?
Det är nåt konstigt med henne.
För att hon gillar mig mer än dig?
Självklart.
Tack. Ha en trevlig dag.
Otroligt.
-Är du svartsjuk? -På vad?
-På det här. -Vad?
-Det här. -Visst.
-Nej. -Du är svartsjuk.
-Vad är det annars? -Men…
-Berätta, då. Har du ingen ursäkt? -Jag är 37. För gammal för sånt här.
Vad gör du?
-Beväpnar mig. -Nej.
Hon blir rädd. Lämna den.
-Det här är mot reglerna. -Titta.
-Enkelt. -Men det är mot reglerna.
-Berätta det försiktigt. -Jag kan vara känslig.
Hej. Intendent Diakité från kriminalpolisen.
-Det här är kommissarie Monge. -Samma rotel.
-Inte alls. -Det är enklare att slippa förklara.
-Vad handlar det här om? -Får vi komma in?
-Ja. -Tack.
-Vad gör du? -Du då?
-Jag går in. -Jag också.
-Backa. -Varför?
-Därför. -Därför.
-Tack. -Mycket lustigt.
Får jag låna toaletten?
-Ja. Hitåt. -Tack.
Låt oss prata i vardagsrummet.
Kom här.
Slå er ner.
Typiskt djur.
Så, fru Marchal…
-Bra och dåliga nyheter. -Är min son hittad?
-Ja. Det är de goda nyheterna. -Mår han bra?
Jag borde inte ha börjat så.
-Är han skadad? -Han blev skjuten i benet…
-Kan han inte gå längre? -Nej. Det kan han inte.
-Hur… -Det är en del av det.
KÖRSBÄRET
STRIPTEASE
-Han mår väl bra? -Ni hjälper inte till.
Okej, nu kör vi. Som när man vaxar bort hår.
Kevin är död. Jag beklagar.
-Nej. -Jag beklagar.
Nej!
-Nej! -Jo.
-Jag är ledsen. -Nej!
-Lugna er.
-Ingen fara. -Vad har du gjort?
-En påse. -Va?
Hon hyperventilerar. Andas genom näsan.
Det kan inte vara sant!
Vad var det? Nej!
Snuskigt!
Vad äckligt.
Andas djupt.
-Varsågod. -Andas i påsen.
Så ja.
Vi gör allt för att hitta den skyldige.
Jag känner fortfarande hans doft.
Han var en bra pojke, men han hängde alltid med fel personer.
Sluta.
Som vem?
Hans vän, Nader. Tjallaren.
Se så.
-Nej. -Vi förstår.
-Vad gjorde Kevin? Jobbade han? -Han jobbade på apoteket.
Han fick sparken. Chefen sa att han stal medicin och sålde den.
Det var då han började hänga i verkstaden, som han kallade den.
Jag vet inte vad han gjorde, men han var åtminstone här.
Med mig.
-Frun. -Det ordnar sig.
-Se så. -Så ja.
Det räcker nu.
Jag vet.
Sluta.
Jag är här.
Släpp henne.
Så ja.
Släpp.
Allt är bra.
Se upp för fågelbajset. Det är halt.
Här är det. Se upp för hundarna. De är griniga.
Aussaresses!
Det räcker.
-Jag är inte vaccinerad mot rabies. -De är jättesöta.
Titta, helt ofarligt. På riktigt.
Inte det?
Ser du? Titta.
Hunden är cool.
Jäklar!
De är galna!
-Vad fan? Kan hundar vara bipolära? -Det finns bipolära björnar.
-Tränade Kevin dem att slåss? -Nej. De har aldrig lämnat huset.
Jag har inte nycklarna.
Det behövs inte.
-Okej! Ett fint labb. -Ja. En duktig liten kemist.
Inte illa, Kevin.
-Minsann. -Vad är det här?
Välorganiserat.
Okej.
-Avsvällande medel. -Rejäl snuva.
De gör metamfetamin av dem. De här kristallerna.
-Har du studerat kemi? -Nej. Jag ser på TV.
Kokain.
-Oxikodon. -Stilla.
Vad gör du?
-Skickar det till nån på narkotikaroteln. -Yasmine. Pratar ni fortfarande?
-Vad rör det dig? -Så du är inte sur på henne?
Jag är inte sur på dig.
-Sluta tjata om det. -Snacka om dubbelmoral.
Det här räcker för en häst.
-Fan. Hundarna! -Vad?
Han testade produkterna på dem.
-Fru Marchal? -Ja?
-Känner ni nån av hans vänner? -Det var en flicka. Jessica.
Han träffade henne då och då. Hon jobbar i en bar.
Vänta.
Den här baren?
KÖRSBÄRET STRIPTEASE
KÖRSBÄRET PARKERING
-Striptease. -Ja.
Vi kanske får se nakna kvinnor.
-Och? -Jag bara varnar dig.
Du är jobbig.
-Har du näsdukar? -Vad?
-Du blöder näsblod. -Sluta.
-Hej. -Fröken.
Vi har inte öppnat.
Det har ni nog.
Är Jessica här?
Omklädningsrummen?
-Där borta. -Tack.
Okej, jag går. Du…
-Omklädningsrummen? -Ja.
Är du säker?
Du är jobbig.
Hej.
-Kan jag hjälpa till? -Ja. Polisen.
Vänta lite.
François? Kom.
Gå dit, du.
-Varför det? -Det är bättre.
-Du är konstig. -Va?
-Du är det. -Kom igen.
-Du har problem. -Problem? Gå nu.
Jessica?
-Kommissarie Monge, kriminalpolisen. -Är det en parad?
Det gäller Kevin Marchal.
-Vad har han gjort? -Han är död.
Han blev mördad.
Jag förstod det.
Smörj in mig?
Om ni vill.
Inga problem.
-Okej? Inte för kalla händer? -Nej.
Jag behöver ett svar.
Annars är det tråkigt.
Jag ställer frågor och ni svarar.
Du påminner mig om ett skämt.
Han talar! Och han duar mig.
Det handlar om en…
Vad kallar man dem igen…
En färgad man.
-Bra början. -Han kommer in med en papegoja.
Bartendern ser honom och säger, "Stilig! Var hittade du den? "
Jaha? Var?
Fågeln säger, "I Afrika."
I Afrika!
-Så papegojan säger det. -Ja!
Kul. Rasistiskt, men kul.
-Hur då? -Mot svarta.
-Nej. -Chouïa, bara. Lite, alltså.
Ursäkta arabiskan. Men det är rasistiskt.
Okej. Kevin Marchal.
Jag pratar inte med folk från subsahariska Afrika.
Jag brukar inte prata med rasistiska jävlar.
Vi kan väl anstränga oss.
Hörde du mig?
Okej. Nu får jag.
Är ni galna?
Vi hade kul först. Kevin är rar bakom den knäppa fasaden.
-Jaså. -Men allt han tillverkade…
Ursäkta. Sålde han?
-Med sin kompis Tjallaren. -Tjallaren?
Nader.
Han kallas Tjallaren.
Han sköter lasergame-stället. De blev osams när Kevin gjorde eget knark.
Han sålde mycket.
Han langade på nattklubbar, rejvfester…
Jag tar rumpan själv.
-Tack. -Varsågod.
Kom igen!
Det var kanske två veckor sen vi sågs.
Han var väldigt nervös. Som om han var rädd för nåt.
François!
Och han ska vara intendent.
Den jävla idioten!
Killen är galen!
Vänta, jag ska visa er. Jag är inte klar!
Jag kommer!
Vilken idiot.
Det är mot reglerna av en anledning.
Jävlar!
Fan!
Skit också!
Fan!
Skit!
Första varningen! Händerna på huvudet!
Åh…
Andra varningen!
Fan också.
Han är död.
Konstigt. Ingen smärta, ingen utmattning.
Han var påtänd.
Om du säger det, så.
Vad? Det var han.
Du fick stryk. Du behöver inte hitta på ursäkter.
På grund av ett skämt. Smaklöst, visst…
Inte smaklöst. Rasistiskt. Det är skillnad.
Egentligen ska det vara en apa.
Du är överkänslig.
Det här då?
Är jag överkänslig?
Vilken skitstad. Kolla här.
-Sidorutan också! -Sidorutan? Jösses.
Varför gör folk så? Varför krossa rutan?
"Stick, blattar" fattar jag, men "bögar"?
-Ursäkta? -Vad då?
-Jag hörde dig. -Du fattar inte.
-Nej. Ge mig nyckeln. -Skit också.
Jag gömde den under bilen.
-Gömde du den under bilen? -Ja!
Carl Müller. Inget, förutom ett indraget körkort.
Jobbade för säkerhetsföretaget Securitec.
Vi besöker dem.
Han hade en tatuering på halsen.
-Är den bekant? -Nej.
Våra vänner från huvudstaden.
Hej, jag är intendent Mercier.
Vi väntar på obduktionsrapporten. Hoppas den bekräftar en infarkt.
-Säkert att det var självförsvar? -Han angrep mig.
Muntligt, fysiskt. Räcker inte det?
-Han var tuff. -Han var påtänd.
En grabb gick bärsärk på en rejvfest nyligen.
Han snedtände. Tre poliser behövdes.
Vi jämför Carls tester med Kevins varor.
Två döda på två dagar är långt över vårt genomsnitt.
Ta hand om det så fort som möjligt. Diskret, handfast.
Så jobbar vi.
-Jag är diskret. -Och han använder händerna?
-Gauthier. Skriv ner allt. -Ja, chefen.
Han tror att jag är sekreterare.
-Jag fattar precis. -Jaså?
Biträdande intendent är mer som en intendent till.
Kevins provresultat. Spår av kokain och cannabis.
-Som många andra här. -Han knarkar inte. Han tillverkar droger.
Är inte ni hungriga?
Securitec måste vara stängt. Finns det nåt bra ställe?
-Utsökt. -Det är gott.
Man måste prova vår crozaillette.
-Väldigt mastigt. -Den är knaprig, men mjuk.
Riktigt gott.
Jag proppar i mig.
Jag var orolig att korv, pasta och ost skulle bli för tungt.
Inte alls.
Nej. Vet du varför?
De använder inte grädde, utan "yaghurt".
Vad sa du?
-"Yaghurt." -Yoghurt!
-"Yaghurt." -Nej, yoghurt.
-Det ska vara "a". -Nej. Yoghurt.
-Hur uttalar ni det? -Yoghurt.
-Jaså? -Du ser.
-Jag har alltid sagt så. -"Rastar" du bröd också?
-Båda går lika bra. -Var hörde du det?
I "skalan"? När du läste i din "läxbak"?
-Dummer. -En "kapp" te, kanske?
-"Klackan" är mycket. -Dags att be om "natan".
Är ni klara nu?
Vill du ha mer? Får jag dua dig?
Gör det, båda två.
Berätta, Alice…
Ursäkta.
-En tjej som du… -Förlåt.
Varför är du polis?
En tjej som jag?
En snygging.
Ursäkta?
Låt oss tala klarspråk.
Alice är förtjusande. Att påpeka det är inget brott.
Vad jobbig du är.
Familjen Veyre!
-Hur mår ni? -Borgmästaren.
God kväll, unge man. Hur är det?
Mycket bra.
-Är det borgmästaren? -Han trivs här.
Han äger stället. Och många andra häromkring.
Jag förstår. Brunners stad.
När den lokala ekonomin kraschade köpte han allt
och anställde tusentals. Så när han gick till val…
-Fru biträdande intendent. -Hej.
-Fröken, menar jag. -Ja.
-Borgmästaren. -Sitt kvar.
-Är ni killarna från Paris? -Ja.
Gäller det unge Marchals död?
-Ryktet sprids snabbt. -Stackaren. Det är hemskt.
Hemskt. Därför jobbar jag så hårt.
För att ge barn en framtid här utan våld och droger.
Jag hoppas ni hittar gärningsmannen. Glöm inte att ha trevligt här också.
-Ni har visst börjat bra. -Ja.
Jag rekommenderar ett glas handgjord Chartreuse till maten.
Mickael? Tre stycken.
-Är området bekant? -Nej, men vi trivs.
Det är rent. Mycket välkomnande.
Jag var här för några år sen. Med min farmor, som besökte ett spahotell.
Det var magiskt. Vad? Spa är fantastiskt. Varför skrattar du?
-Jag skrattar inte. -Ursäkta honom.
Jag önskar er en god kväll. Mina herrar.
-Tack. Godkväll. -Godkväll.
Så trevligt. Borgmästaren kommer till restaurangen…
Tack, Mickael.
En drink och en ryggdunk, så skulle du rösta på Hitler.
Skål för Paris och provinserna.
Skål.
Helt obegripligt.
Ursäkta.
-Jag åt för mycket. -Så förvånande.
Jag borde ha struntat i kakan till kaffet. Kanel gör mig uppsvälld.
Vi är framme.
-Jaså? -Vi har inte råd med mer.
Toppen. Tack.
Tack för ikväll. Det var toppen.
Allt är toppen.
Jag tar väskorna.
-Godnatt. -Godnatt.
Trött. Kom nu.
-Ja. -Kom nu.
-Vi ses imorgon. -Vi ses.
-Du först. -Nej, du först.
-Du sa "du först". -Du sa det.
Okej. Gå, du.
-Kan jag hjälpa till? -Två rum. Diakité och Monge.
Diaki…
…te.
Just det.
Ja. Ett rum för två.
Nej, vi är två stycken. Så det är två rum.
Jag har ett rum för två personer.
Aldrig. Ge mig ett extra rum.
Det är fullt.
Fullt. På grund av seminariet…
Fullt.
Okej.
Jaha. Självklart.
Får jag sova på fönstersidan?
Om populism är att lyssna på medborgarna
och försöka förbättra deras liv, då är jag populist.
Med stolthet.
Vilket budskap skickar vi dessa stackars människor?
"Kom till vårt land. Vi tar hand om er." Det är lögn.
Allt som väntar dem är fattigdom
och kaos.
Låt oss sluta fresta dem med en dröm vi inte har råd att uppfylla.
Vad gör du?
Okej, förlåt.
Ursäkta.
-Så. Nöjd? -Nöjd med vad?
Du sover inte bredvid mig så där. På allvar.
-Varför? -Därför.
-Därför vadå? -Därför.
-Det ökända "därför". -Precis.
Jag kan inte sova med kläder. Jag behöll ju tröjan på.
Är du påklädd då? Kulorna är ju bara!
Som en nudist i affären!
Vad tänker du på?
Vad är du rädd för? Att jag ska väcka dolda lustar?
Ja. Var snäll och ta på dig kalsongerna.
Snälla du.
Du måste bli bekväm med människokroppen.
Min kropp är helt okej. Din nakna kropp är problemet.
Det låter som bortträngning.
Visst.
-Är det bra nu? -Ja.
-Okej. Godnatt. -Godnatt.
François.
Tack.
Säkerhetsbranschen blomstrar här.
Är du upprörd? Vad står på?
Du borde ha ätit frukost. Det fanns korv.
-Det ger energi. -Sömn ger mig energi.
Din näsa gör konstiga ljud. Du borde gå till doktorn.
Min näsa är perfekt. Monge-näsan.
Carls testresultat. Amfetamin och anabola.
-Som Kevin hade. -Du ser. Han var påtänd.
Och han spöade dig.
-För att han var påtänd. -Visst.
Just det.
RECEPTION BESÖKARE OCH LEVERANSER
Ousmane!
Det här är Carls kollegor. Droger eller inte, de är som han.
-Ja, och? -Jag tar ledningen. Håll dig i bakgrunden.
-Vi undviker onödiga provokationer. -Vilka provokationer?
Jaha!
Slagsmålet.
-Tror du? -Det är säkrare.
Du har rätt.
Okej.
Hej, muskelknuttar!
Sluta inte för vår skull. Vi är poliser.
Precis. De jobbiga poliserna är här. Får vi prata med chefen?
Jag förstod det.
Ingen rör sig.
-Vi vill prata med chefen. -Du varnade inte.
Förlåt. Första varningen.
-Du måste säga det innan. -Det är för sent nu.
Du kan röra på dig.
Goran Jurdik. Jag är chefen. Vad vill ni?
Där är han! Chefen.
-Ta en titt medan vi pratar. -Men…
Angenämt.
Ursäkta mig. Backa. Så där, du med. Gör lite plats.
-Känner ni Carl Müller? -Ja. Jag har inte sett honom idag.
-Är hans grejer inlåsta? -Ingen aning.
-Har han ett skåp? -Ja. Där borta.
Omklädningsrummet.
Kevin Marchal?
Nej. Ingen aning.
Självklart inte. Och "Stick, blattar och bögar"?
Ingen aning, men det är en bra början.
Är ni dopade eller robusta av friskluften?
Tja…
Vi kan be om ett urinprov. Det skulle de gilla.
Det finns muggar där.
Hej. Bry er inte om mig.
Vad har ni på halsen?
-Det här? En symbol för Clovis söner. -Vad är det?
En diskussionsgrupp. Vi pratar med varandra.
Samtal om våra värderingar.
En korsning mellan en bokklubb och Anonyma Fascister.
-François, är allt okej? -Ja.
Det är dags för er att gå.
Har vi inte trevligt?
Det är lite färglöst här. Allt verkar gå från vitt till vitare.
Ljusvit.
Mörkare vit.
Vad mer?
Äggskalsvitt. Två gånger.
Rödaktigt vit! Var försiktig. Solskyddsfaktor 50.
Vi är i bergen.
Solen knockar en.
Säg mig, har du en fullmakt för att reta upp oss?
-"Du"? -Precis vad jag trodde.
Släng ut clownen.
Rör er inte!
Första varningen.
Ser du? Det är inte svårt.
Carl har ett skåp. Vad fanns i det?
Tokarev.
Carl var Kevins kund. De löste en tvist på järnvägsbron.
-Ja. -Och Clovis söner?
Att ha andra åsikter är inte brottsligt.
Carl hade en pickup. Skräpet på vägen och däckspåren matchar.
Ballistiken också. Den bekräftar att det här är mordvapnet.
Full pott, alltså.
Grattis.
Era metoder är lite överilade, men med tanke på resultaten…
Ni också.
Tack.
-Första berömmet på länge. Tack. -Det tog slut för snabbt.
Jag ska till Paris om en månad.
Ousmane!
-Jag hör av mig. -Ja. Toppen.
Ska de gå?
De är bara skyldiga till dålig stilkänsla.
Jag skjutsar er.
Säg inte att du är kär.
Hon är fin, men det kommer andra. Du skötte det som ett proffs.
-Vi blev lurade. -Det är bara en lek.
-Slappna av. -Det måste vara fler inblandade.
Det är för prydligt.
-Vapnet låg i skåpet. -Nån kan ha lagt den där.
-Carl? -Eller Clovis söner.
Carl är en perfekt förövare. Han kan inte prata.
Fallet avslutat. Punkt slut.
Det finns mer.
-Vart ska du? Tåget kommer. -Vi har inte pratat med Tjallaren.
LASERGAME
-Hej. -Hej. Vill ni spela?
Vi söker Nader. Är han här?
-Tjallaren. -I luftslussen?
Han är mitt i en match. Gå inte in!
Stanna!
Mitt herrskap, hoppas att västarna är fastspända.
Inte den här.
Blir nån skjuten förlorar laget tio poäng.
Den som inte följer säkerhetsföreskrifterna åker ut.
Är ni redo?
Ja!
Kom igen!
-Polisen. -Fan.
Kom hit!
Nader!
Nader! Kom hit!
Vad fan? Jag skulle just ta honom!
Den här vägen!
Vänta.
Din jävel!
Nader!
Vi har fel skor!
Sluta! Släpp mig!
Nader!
Ta det lugnt!
Hallå!
Polisen!
Ut ur fordonet.
Är du blind?
Polisen! Stopp!
Vad vill ni? Jag gjorde inget!
Ta fast honom!
-Undan! -Stopp!
Blockera vägen, sa jag!
Blockera den själv!
Kom igen, ta honom! Fan! Vad gör du?
Polisen!
Jag är oskyldig!
-Polisen! -Vi är från myndigheterna!
Stanna, så stannar jag.
Det räcker. Kom tillbaka! Du kommer inte undan!
Det var inte jag!
Folk kan bli skadade!
Akta! Ursäkta, frun.
Det är halt!
Nader, kom tillbaka!
Var inte dum! Polisen! Nader!
Se upp!
Bakom er! Till vänster!
Ursäkta. Fan.
-Se upp! -Hallå!
Nader!
Ur vägen!
Han kastar grejer!
Där fick du!
Nader! Du kommer inte undan!
Är du galen?
Polisen!
Fan!
Jag hade honom nästan. Vad gör du?
Jag kör till flingorna. Åk till porslinet.
-Vad? -Vi omringar honom!
Kom igen. Kör!
Ur vägen!
Polisen! Ur vägen!
Ur vägen!
Så. Nu räcker det.
Inget att se. Fortsätt handla.
Det är rea på bakverk! Gå nu.
-Det gör ont! -Ut, annars släpar jag dig.
Det var dumt att fly.
Jag har svårt för polisen. Jag pladdrar jämt.
-Det ställer till det. Jag skäms. -Varför kallas du Tjallaren?
-Därför. -Kevin Marchal.
Ni langade ihop. För mycket? Blev du skraj?
Nej. Det var killarna han umgicks med.
-Clovis söner? -Ledande frågor.
Joho. Var det Clovis söner?
-Ja. -Du ser.
-Du sa det just. -De försöker rensa upp området.
-Det är ett problem. -De är helt sjuka!
Vi vågade inte gå ut. Kevin ringde polisen.
Var Kevin rädd?
-Vad sa polisen? -En polis kom.
Han lovade hjälpa till. Han var chef.
-Nåt namn? -Morbier.
-Nej… -Mercier?
-Nu igen. Du är hopplös. -Det var på väg.
-Intendent Mercier? -Ja!
Skämtar du?
-Du sa "intendent". -Du sa Mercier.
-Han sa inte "intendent". -Ni behöver inte gräla.
-"Intendent" är en liten detalj. -Nej!
-Det finns en! -Inkompetens, visst. Men bedräglighet…
Bråka inte! Det är intendent Mercier!
-Kevin ringde honom flera gånger. -Han ringde intendenten.
-Sen dog han. -Ja.
Mercier sa inget om det.
-Inte? -Är det inte konstigt?
-Nej. -Jo!
Han är intendent. Han glömde.
-Glömde han? -Ja.
Men du ogillar bedräglighet?
Vad? Okej.
-Är ni intendent? -Inshallah.
Vad?
-Passa dig noga. Okej? -Nej, jag…
Stick nu.
Ett väldigt slugt vittne.
Så…
POLISEN DISCIPLIN - NORMER - HÄNGIVENHET
-Dumt att lämna nycklarna i solskyddet. -Vem skulle stjäla en bil här?
Tja, vi.
Det här ligger utanför vår jurisdiktion.
Vi bryter mot lagen.
Vi är lagen.
Så där. Stöld av polisbil, otillåten skuggning.
Fint hus för en intendent.
Bonusar.
Ni får bonusar, va?
Du ser.
Hej, mina herrar.
-Hej, borgmästaren. -Ja.
Borgmästaren.
Jag antar att ni inte är här i tjänsten med tanke på att ni löst fallet?
-Rapporterade Mercier som en duktig pojke? -Intendent Mercier är en gammal vän.
Vi diskuterar en utbyggnad av stationen.
-Det rör nog inte er. -Okej. Ser du?
-Jag gillar inte tonfallet. -Kevin Marchal.
Försåg han er milis med vitaminer?
-Vad? -Era män skrämde honom.
Han ringde Mercier för att få skydd. Han visste inte att Mercier var en av er.
Hej då, Kevin.
Sluta, Ousmane. Ursäkta honom, borgmästaren.
Har jag fel?
Jag uppfattar en viss ilska i er röst, intendenten.
Jag förstår.
Jag representerar allt ni hatar. En man av folket, precis som ni.
Framgångsrik. Klagar inte. Letar inte ursäkter när jag misslyckas.
En man som aldrig har bett om nåt. En vit man.
Den eviga förtryckaren.
Jag gillar er faktiskt.
Jag skulle kunna upplysa era chefer om ert obefogade uppdykande här,
helt utanför er jurisdiktion.
Jag har kollat upp er, med hjälp av vänner på ministeriet.
En bra karriär.
-Ja. En bra karriär. -Ja.
Med en förkärlek för olydnad.
Jag tror inte att positiv särbehandling kan skydda er så länge till.
Ser du? Positiv särbehandling.
Han fascinerar er, inte sant?
-Den store afrikanska mannen. -Vad?
Ni är degenererad, tämjd och småborgerlig.
Han har en vild sida.
Okuvlig.
Ni älskar att han dominerar er.
Degenererad och småborgerlig… Och vad då "dominerar"?
Jag kanske vill domineras av en svart man?
En mörkhyad man. En broder. En svartmuskig man.
Mycket kan jag acceptera, men nu är det nog.
Vad är problemet? Hans glänsande hy? Hans stora muskler? Hans kurviga rumpa?
När vi delade säng var det han som var vilsen.
-Vad? -Jag försvarar dig.
Sluta med det!
Ni är bara statstjänstemän från Paris som tagit er vatten över huvudet.
Så…
Om ni bryr er om karriären,
åk hem innan jag åtalar er för trakasserier.
Bara ett råd.
-Vi ses snart. -Visst. Trevlig resa!
-Vad pratar du om? -Vad?
Jag var inte vilsen!
-Inte? -Gå framför mig!
-Kollar du in min röv? -Sluta.
Vart ska du nu, Mercier?
Jag kan faktiskt köra.
Mercier pratade med Kevin. Internutredarna kommer att älska det.
-Du ligger för nära. -Jag vet hur man gör.
Vi kan nog gräva fram Brunners namn.
Vittnena är en strippa och en langare. Mot borgmästaren…
Vi får inte tappa bort Mercier. Han är vår väg in.
Nu eskorterar du honom.
Han knuffar ner oss!
Knuffa ner dem!
Döda dem!
-Fan! Gör nåt! -Vad?
-Har du ingen pistol? -Visst, ja.
Sluta vingla!
-Är han kvar? -Ja. Vi rör oss för mycket!
Jäklar.
-Fortare! -Det går inte!
Det här är en polisbil, ingen racerbil!
Skithögar.
Har racerbilar såna här?
Kom igen! Ett…
Två, tre!
Fan! Stanna bilen!
Stanna bilen!
-Är du okej? -Ja. Du?
Jag mår bra.
-Hej Ouss, hur är det? -Yass!
-Har du nåt? -Jag pratade med labbet.
-Nå? -Metamfetaminet är Pervitin.
Nazisterna använde det.
-Du skämtar. -Nej.
För att förhindra beroende
blandade de i kokain eller oxikodon.
Det är D-IX.
Ingen trötthet eller smärta.
Det var det killen tagit. Jag skulle oroa mig om jag var du.
Hej, Yass! Det är François.
-François Monge. -Är du med Monge?
-Ja. -Hur är det?
Bra, men…
-Sluta. -Jag får väl säga hej?
Du sa hej. Jag pratar här.
Förlåt. Jag förklarar sen.
-Tack. -Inga problem. Hej då.
Skit också.
-Inte bara ett gäng arga fascister. -Nej.
Det är en jävla armé.
-Är ni inte kloka? -Det är bara vi.
Vi ska förklara. Vi borde ha tänt lampan.
-Förlåt. -Ja.
-Vi skrämde dig. -Ja.
Kan vi prata?
Frågan är varför. Varför gör Brunner så här?
Han har en armé. Han kontrollerar området.
-Han dödar folk som vet för mycket. -Oss.
-Han vill ha mer än ordning. -Det fick honom vald.
Vi måste ta reda på orsaken.
Vi löser inte fallet ikväll. Jag bäddar ut soffan.
-Går det bra att dela säng? -Ja.
Vi är vana.
Vet du vad jag tänkte på tidigare, när vi satt i bilen?
Det var länge sen jag kände mig så hemma.
Det var med dig.
Förlåt för Yasmine.
Sluta.
Du hade rätt.
Jag var avundsjuk på dina framgångar. Jag hämnades så gott jag kunde.
Inte min stoltaste stund. Förlåt.
Okej.
Ska inte du säga nåt?
-Nej. -Vill du inte be om ursäkt?
-För vad? -Jag borde inte behöva säga det.
Fan, vad du är jobbig.
Okej, jag ber också om ursäkt. Så där.
Nöjd?
För vad?
Intendentprovet. Jag nonchalerade dig.
På grund av Yass.
Jag kan nog förlåta dig så småningom.
Vi gör framsteg. Det är fint.
Vet du vad jag tror?
Jag misslyckas på provet för att reta upp min far.
Du klarade det. Hur svårt kan det vara?
Det där hörde jag inte. Okej?
Du har rätt. Det var hobbypsykologi.
Jag låter dig få Alice. Jag ger mig.
Ger dig? Tror du att jag behöver ditt tillstånd?
Dummer.
God natt, pojkar.
Ser du? Du är jävligt irriterande.
Godnatt.
François. Behåll kalsongerna på.
Vi har mycket gemensamt. Vi äter samma sak på morgonen.
-Fantastiskt. -Ja.
Inte bara jordgubbar och honung. Dordogne-jordgubbar och akaciahonung.
Vad är klockan?
-Du väckte mig inte. -Du sov.
Vad väntade du på, då?
-Ursäkta. Hur mår du? -Toppen.
François och jag pratade.
-Om vad? -Vad vi borde göra.
Vi kan inte angripa Brunner direkt.
-Han måste ha en svag punkt. -Ni är trygga här.
Jag hämtar alla mappar om honom. Vi går igenom dem tillsammans.
Okej. Så gör vi.
-Okej? -Ja.
Du jobbar hellre med huvudet än benen.
Jag duschar.
Jag behöver inte heller tillstånd.
Trist. Jag trodde inte att hon var så lättflirtad.
-Ska vi gå? -Varför då?
Vi tar reda på vem han krigar mot.
Äter du hellre kex här?
Okej. Jag tänkte väl det.
-Och Alice? -För farligt.
Vi drar inte in henne.
-Jag summerar: Spaning utan anledning. -Vi spanar för att få en anledning.
-Stöld av polisbil. -Vi är poliser.
Inbrott.
Ja. Det stämmer.
Fan.
Aussaresses!
Ditåt.
Det räcker, Aussaresses.
Dumma hund. Den fattar inget.
Du vet att du ska vara ute.
Ta upp det med husse.
-Tar du nedervåningen? -Varför?
-Därför. -Varför inte tvärtom?
-Jag är redan här. -Det finns inget här.
-Där inne! -"Drinne"?
-Där inne! -Kan inte afrikanska.
Där inne!
Natalia, jag står inte ut med hunden. Jag avlivar honom.
-Vilken dum hund. -Raring?
Din pianolärare kommer snart. Gå och öva.
-Jag förstår inte. -Fan.
Prata med munnen.
-Höj ljudet. -Förlåt.
Du går ditåt, jag går ditåt. När vi är klara möts vi här.
Vilken våning?
-Varifrån? -Var kom du ifrån?
En våning nedanför. Två ovanför.
En under där du är och en ovanför mig.
Tre under, två över. Okej, vi ses snart.
-Hur kom du in? -En annan dörr.
-Nå? -Inget.
-Du, då? -Inget.
Vi missade nåt.
-Fan. Brunner. -Vad då?
Hans långa grej.
-Såg du hans grej? -Jag tittade inte.
-Den var stor. -Du är sjuk.
-Han höll den i handen! -Jävla knäppskalle.
Ett biljardbord.
Det måste finnas ett här. Vi missade ett rum!
Inte illa. Du har rätt.
-François? -Ja.
Vad gör du?
Jag kommer.
-Jag ser dig. -Ja.
Du.
Jaha. Okej.
-Han har en mansgrotta. -En vadå?
Hans mansgrotta. Ett eget utrymme.
Nån med så god smak kan inte vara så illa.
En moské.
Ett vattenpipscafé. En synagoga.
Flyktingförläggning.
Allt står här. Starttiden.
När det ska ske, målet…
Det var det här Kevin upptäckte. Projektet som skrämde honom.
Samordnade attacker.
Allt börjar klockan 17.00
Vilken dag?
Alice, förlåt oss. Det är värre än vi trodde.
Hämta all hjälp du kan. Möt oss på Lefrancs tryckeri.
Här.
Jag kan inte skicka adressen utan hennes telefonnummer.
Hinner inte förklara. Jag skickar koordinaterna.
-Puss och kram. -Vad?
Det slank ut.
Här är det.
Tack.
Så lämpligt.
Stunden är kommen, mina vänner!
-Mina bröder! -Ja!
Det är dags att skriva ett nytt blad i vår historiebok.
Dags för vår nya värld att födas!
Ja!
En värld där vi inte längre är rädda.
En stor man.
För rädslan och skammen hör hemma på andra sidan!
Ja!
Ni är inga monster!
-Nej! -Ni är motståndskämpar!
Hjältar!
Och ni…
Vi är inte ensamma!
Nej!
Alla våra vänner i Europa, men också på Nya Zeeland,
i Ryssland, i USA,
är likadana som vi.
De hoppas och gör motstånd!
Men motståndet
räcker inte längre.
Det är dags att attackera.
-Ja! -Ja! Attackera!
En enda gnista räcker för att de ska förstå att det är möjligt.
Ni blir gnistan!
Om några timmar inser alla nyhetskanaler denna obestridliga sanning.
-Detta är vårt land! -Ja!
Vi kan inte gripa allihop.
Särskilt inte om de åker. De måste stanna här.
Fan. Ingen mottagning.
Frigör dig, Frankrike
Må Frankrikes folk vara herrar över sina lagar
Släng ut bråkmakarna
Vi accepterar inget förmyndarskap
Frigör dig, Frankrike
Arvtagare till din historia och din tro
Din själs vithet…
Jag tar hand om det. Håll dem här inne.
-Varför jag? -Därför.
Varför?
-Jag ser inte ut som dem. -Och jag ser ut som en fascist?
-Nej! Men du är inte svart. -Inte svart?
-Är du? -Nej.
-Så? -Okej. Nu passar det dig.
-Passar mig? Du är inte svart. -Jag går själv.
På egen hand?
-Hitåt. -Jag vet. Jag går inte naken.
Jag improviserar med det som finns.
Går det illa är kodordet ditt namn. Okej?
-"Dittnam"? -Ja.
Konstigt kodord. Nåt enklare?
Ditt eget namn. Det är Ousmane.
Så du ropar på mig.
-Det är inget kodord. -Jo.
-Nej. -Jag valde det. Det är ett kodord.
-Säger du "Ousmane" ropar du på mig. -Visst.
Ursäkta. Jag trodde att du skulle bli rörd.
-Ska jag tacka dig? -Nej.
Okej. Tack, François.
Okej. Hej då.
-Eller farväl. -Farväl?
Det är inte farväl. Oroa dig inte.
Jag är här.
Vad gör idioten här?
En gång till!
Bravo. Härlig röst, bra vibrato.
Er envishet börjar likna dumhet.
-Jaså? -Är er pojkvän i närheten?
Det är slut. Jag lämnade honom.
Jag har funderat.
Jag är nog en av er. Jag hör hemma här.
Hur gör vi nu? Finns det nåt psykiskt lämplighetstest?
Nej, inte psykiskt. Fysiskt?
Jag har många fördelar. Jag är vit. Jag är döpt. Spelar det nån roll?
Litegrann? Katolicism är väl okej?
Jag hatar allt utländskt. Afrikanskt, asiatiskt, arabiskt, så klart.
-Förutom maten. -Det räcker.
Ett steg, så smäller det. Uppfattat?
-Lägg ner den. -Ta det lugnt.
Ja!
-Är du ensam? -Ja. François?
Där inne. Vi avslutar det här och…
-Stopp. -Vad gör du?
Varför åkte du inte? Det vore lättare.
-Hotade de dig? -Tror du att de är skurkarna?
-Det här är inte du. -Nej.
Inte rara Alice, som är kär i polisen från Paris.
Den fina, leende tjejen? Är du blind? Ser du inte hur det är?
Inget förändras av några extra patruller. Brunner har rätt. Vi måste börja om.
-Vända blad. -Och döda oskyldiga?
Kom igen.
Nu blev ni lugna.
Nu räcker det!
Gå hem, svikare!
-Ge mig den! -Försiktigt!
-Akta sångrösten! -Kom igen!
-Du lurade mig verkligen. -Jag sa vad du ville höra.
Slår du inte tjejer?
Vi kommer att flyga i luften!
-På grund av er! Lägg av. -Ge mig den!
-Den är inte inkopplad! -En attrapp.
Ousmane! Få inga idéer nu.
Hör du!
Du kan inte ändra historiens gång!
Okej.
Jag kan dö för vår sak, men i en moské eller på KFC.
Jag dör inte i nåt gammal tryckeri. Ousmane!
-Ousmane! -Det är till mig.
Du och jag är inte klara.
-Ousmane! -Din jävel!
Ousmane!
"Dittnam!"
Ur vägen!
-Du… -Bakom dig!
Stanna! Släpp in mig!
Vilde!
Efter allt vi gjort för er! Åk hem!
-Sluta, jag kör! -Saracen!
-Ni måste ut. -Saracen!
Är ni galen? De är överallt!
-Tjuv! -På allvar? Hon är sjuk i huvudet!
Snabba på! Vad gör du?
-Vart tog han vägen? -Vet inte.
-Såg du honom inte? -Jag vet inte…
Jag försvarade mig!
Ta vänster.
Vi kör ikapp honom.
Kom igen.
-Ser du honom? -Nej.
-Vad var det? -Vet inte.
Fan!
Akta!
Var är han? Ser du honom?
Här borta!
-Var är han? -Där!
-Fan! -Sparka ut honom! Bort med honom!
-Kom igen! -Jag kan inte!
Var är han? Gör det du, jag kör!
Åh nej. Fan!
-Var är Alice? -Med Brunner.
-Va? -Jag ska förklara.
Ser du dem?
-Nej, ingen. -Vi är nästan framme.
Jag sa ju det.
Jag ser dem inte.
SCHWEIZ
Nej. Vi åker till utgångspunkten.
Schweiz! De ska till Schweiz.
Kom igen!
Skit också.
Det är de.
-Är du bältad? -Nej.
Spänn fast dig.
-Varför? -Gör det.
Det sitter fast.
Kom igen!
-Där! -De är här!
Se upp för bilen!
Försiktigt!
Jag ser dem inte. Fortare!
Se upp!
Fan! De kommer ner.
Gasa!
-Snabbare. -Det går inte!
Får!
-Jävla får! -De är överallt.
Vad gör de här? Allvarligt!
De kommer! Skynda på!
Se upp! Där!
-Sväng! -Fan! Var är polisen?
Framför dig!
Kom igen. Tryck på knappen.
Vad gör du, Ousmane?
-Allt väl? -Du är galen!
-Vad skulle jag göra? -Allt utom det.
Jag ringer en ambulans. Ingen fara.
Ur vägen!
Ousmane! Där är han!
STARTAR NEDRÄKNING OKEJ
Det är klart! En enda gnista.
Stubinen är tänd!
APTERAD
Vi har tre minuter!
Polisen!
Ut, allihop! Skynda på!
Ut!
-Vad händer? -Ut!
-Ut! Ni måste ut! -Det finns en bomb här!
En bomb! Hur säger man det på afrikanska?
-Vilket afrikanskt språk? -Spelar roll.
-Jag kollar där uppe. -Jag offrar mig.
Det raderar inte mina förfäders synder, men…
-Det är inte rätt tillfälle! -Det är det aldrig!
Den här vägen!
Ut. Det finns en bomb här.
Ta barnen! Skynda på!
Skynda er. Vi hinner inte.
Ut härifrån!
-Skynda på! -En bomb!
En bomb! Ut!
-Kom igen! -Ut härifrån!
Ut! Det finns en bomb här!
-Klart. -Tjugo sekunder kvar. Vi hinner inte.
-Titta! -Det är 20 meter ner.
Vi måste försöka. Kom!
Vi gör det!
Jag vill inte dö. Inte så här. Inte med dig!
Du.
Förlåt.
Jag visste inte.
Skitstövel.
Clovis söner behöver en ny führer.
Eller en führissa.
Ja. Säger man führissa?
-Führinna? -Ja, inte illa.
-Führetta? -Det låter som en gnagare.
Okej, führinna. Du har rätt.
-Vad säger vi till kollegorna? -Jag vet inte.
Fallet var avslutat. Vi turistade lite.
En fartdåre dök upp framför oss.
Just det.
Och eftersom plikten är viktigare än skriet från vildmarken…
-Precis. -Så ställde vi upp.
En stor chock. Antoine Brunner från France Vive-partiet
åtalas för att ha haft samröre med kriminella
i syfte att begå terrorbrott.
Katastrofen avvärjdes tack vare två poliser från Paris.
Återigen
har polisen arbetat för att bevara medborgarnas säkerhet.
Jag är särskilt tacksam mot kriminalpolisen i Paris,
som jag har äran att leda.
Jag vill tacka inrikesministern, som i den här stunden…
Kontorspersonalen får alltid prata.
Varför jobba om ingen ser oss?
-Varför ville du inte dö med mig? -Jag vill inte dö alls.
Du sa, "Jag vill inte dö, inte så här, inte med dig."
-Varför inte med mig? -Därför.
-"Därför" är inget svar. -Verkligen?
-Nej. -Okej.
Varför inte mig?
Jag är betydelselös. Jag är ensam. Men du är pappa. Du har en son.
Det vore orättvist om du dog med mig.
-Du borde ha sagt det. -Allt rasade runt oss.
Det är en lång mening, så jag sammanfattade det hela.
-Dumheter. -Du behöver inte tro mig.
Det är dumheter, för du betyder nåt. Du är en bra kille.
Och du är inte ensam.
Du har mig. Och jag har inte bara Yves.
Jag har dig.
-Okej. -Vad sa du förut?
-Ett bra lag? En duo? -Har du fler synonymer?
Du har varit blödig sen hotellnatten.
Du är en idiot.
Du har rätt.
De som gör jobbet borde få synas.
Känner du folk på TV?
Ännu bättre.
INRIKESMINISTERIET
POLISEN
Tjuv!
Engagemang.
Disciplin.
En utmaning.
Mod.
Osjälviskhet.
Integritet.
Styrka.
Polisen rekryterar.
Gör livet till ett äventyr. Gå med.
Bryt!
-Bryt! -Det var bra. Perfekt!
Där satt den. Tack.
Fantastiskt. Perfekt!
Väldigt bra. Det funkar.
-Ett gång till? -Jag vet inte om vi har tid.
Kan vi gå vidare till nummer 50?
-Är du här? Gillade du det? -Ja.
Inte illa, vad?
Vi har ett lik i Eiffeltornet. Kommer du?
Jag kan inte. Jag måste filma en scen.
Förlåt. Absolut, jag kommer.
-Jag sminkar av mig. -Okej.
Bara lite underlagskräm och läppglans. Det går fort.
-Vad? -Läppglans.
-Det är hudvård. -Rätt mycket.
-Verkligen? -Ja.
Då måste vi ta om scenen.
-Vänta, där är han. -Paris kriminalpolis!
-Nå? -Inte illa.
Undertexter: Villemo Linngård Oksanen