Downloaded from YTS.MX
‎NETFLIX PREZINTĂ
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎- Trecem peste proiecte? ‎- Clădirile sunt conectate.
‎Am intrat pe lângă Wind Rose ‎și, apoi, pe lângă Lily of the Valley.
‎Ce nume tâmpite! Nu reflectă realitatea.
‎Ai încredere!
‎Nu sunt departe.
‎Pe acolo!
‎Am fost cercetaș.
‎Delta One către bază.
‎Care e poziția voastră?
‎Suntem pe coridoare, spre alte coridoare. ‎Ousmane, unde suntem?
‎Dreapta, stânga, ușa albastră,
‎acum o luăm la dreapta,
‎iar dreapta, ușa verde.
‎- Uite-o! ‎- Ușa verde.
‎- Ești gata să-l arestăm pe infam? ‎- Nu.
‎Prea târziu!
‎- Diaz e undeva pe acolo? ‎- Da.
‎- Îi chemăm pe ceilalți? ‎- Nu până nu-l vedem pe el.
‎E mai sfrijit, ‎ca Timothée Chalamet, dar mai urât.
‎Revine după trei ani. ‎Cred că are o misiune.
‎Unde-i sfrijitul?
‎Unde te ascunzi?
‎Cum ne simțim, fraților?
‎Am întrebat cum ne simțim!
‎Înfricoșătorul
‎Jordan Diaz!
‎Nu vă aud! Faceți gălăgie!
‎Timothée s-a nasolit!
‎- De când e poza aia? ‎- De trei ani.
‎Din cauza părului.
‎O frizură te poate schimba total.
‎Tot nu vrei să-i chemi pe ceilalți?
‎Repet! Cinci victorii!
‎- Mă auziți? ‎- Futu-i!
‎Strigați cât puteți ‎pentru fratele meu, Diaz!
‎Aplaudați-l pe omul serii!
‎Aplaudați lupta!
‎- V-ați simțit bine? ‎- Da!
‎Mergeți acasă! Luăm starul în custodie.
‎Clădirea e înconjurată. Fii cuminte!
‎Bravo, Jordan! Mergeți acasă!
‎Tu nu ești fratele nostru!
‎Vrei să lupți? Să luptăm!
‎- Cheamă-i pe ceilalți! ‎- Poftim?
‎Cum?
‎Cheamă-i pe ceilalți!
‎Băieți, aveți undă verde! Rapid!
‎Hai!
‎Haideți! Hai!
‎Era la dreapta…
‎Era la dreapta, la stânga.
‎- Ușă albastră! ‎- Stânga!
‎- Nu, e albastră. ‎- E gri!
‎Caftește-l, Ousmane!
‎Poliția!
‎Mâinile sus! Ce ai acolo?
‎- Gunoi. ‎- Aruncă-l!
‎Plasticul la stânga!
‎Jur că le reciclez!
‎- Nu e el, băieți! ‎- Plecăm!
‎Tipii de la reciclare nu se joacă!
‎Poliția!
‎Mâinile sus!
‎Poliția!
‎Nu mișcă nimeni!
‎- Exact. Nu-ți dau drumul. ‎- Dă-mi drumul!
‎Prea târziu! Așa!
‎- Nu mișca! Treci aici! Repede! ‎- Ocupă-te de asta!
‎Tu, cu microfonul!
‎Vino aici! Spune-ne cine a câștigat!
‎- Astă-seară a câștigat… ‎- Poliția!
‎Poliția.
‎Nu. Astă-seară a câștigat…
‎- Astă-seară a câștigat… ‎- Poliția!
‎- Poliția!
‎Poliția!
‎Dle căpitan Monge.
‎Acum sunteți adjunctul ‎Secției 12 de Poliție.
‎- Adjunctul… ‎- Nu e așa?
‎- Sunt mai mult un al doilea comisar. ‎- Adjunct.
‎- Da. ‎- Ați dat examenul de post.
‎- De trei ori. Trei eșecuri. ‎- Nu le văd ca fiind eșecuri.
‎Cereri de transfer la Penal, Antiterorism,
‎la Serviciul de Protecție.
‎Fără noroc.
‎Aveți comentarii?
‎Cum spunea Amin Maalouf:
‎„Iubirea se întreține ‎cu multă răbdare și dorință.”
‎A zis-o bine.
‎- Îl știți? ‎- Vorbeam despre cariera dvs.
‎- Da. ‎- Știți de ce ați venit?
‎- Nu. ‎- Firește că știți!
‎Mințiți ca să aflați adevărul.
‎- Și care e adevărul? ‎- Asta-mi spuneți dvs.
‎- Nu e interogatoriu. ‎- Sunteți sigură?
‎- Pot invoca amendamentul. ‎- Nu suntem în SUA.
‎N-ar fi bine să păstrați tăcerea ‎în fața psihologului.
‎O cunosc?
‎- Personal, profesional? ‎- Profesional.
‎Se restrânge aria.
‎Nu, nu mi-o amintesc.
‎Clarissa Malbec. Arestată pentru spargeri.
‎Da.
‎Un diavol mic și viclean.
‎În timpul interogatoriului, ‎se pare că i-ați spus:
‎„Dacă torni, te duc la Tour d'Argent. ‎Ai mâncat rață presată?”
‎E posibil.
‎- Nu e ciudat? ‎- Nu. De ce? Sunteți vegetariană?
‎Colegii dvs. cred că sabotați anchetele.
‎Bănuiesc că aveți ‎un complex de superioritate.
‎N-am niciun complex.
‎Chiar credeți că cina cu dvs.
‎e un stimulent mai puternic ‎decât renunțarea la acuzații?
‎Asta e o întrebare filosofică
‎pe care nu m-ar deranja ‎s-o discutăm la o masă bună.
‎Vă las să alegeți locul.
‎Foarte bine. Cred că am auzit ‎tot ce trebuie să aud.
‎- Mersi. ‎- Îmi puteți mulțumi după.
‎După ce?
‎Stai! Nu-l smulge așa!
‎E din cașmir.
‎- Bine… ‎- Da.
‎Ce fund…
‎Pe aici!
‎Arăți exact ca tatăl tău.
‎Datorită nasului. Am nasul Monge.
‎- Folosim dormitorul părinților tăi? ‎- Da. De ce?
‎E foarte freudian.
‎Nu sunt niciodată aici. ‎Nu trebuie să plătesc chirie. Sunt atent.
‎Schimb cearceafurile.
‎Poți pune niște muzică?
‎Știi de ce Enzo Ferrari nu voia ‎radio în mașină?
‎- Nu. ‎- Voia să audă doar motorul.
‎Ești mereu așa de meticulos?
‎Nu.
‎Smulgerea hainelor e un joc sexual, da?
‎- Da. ‎- Ești de acord?
‎- Da. ‎- Nu te-am manipulat?
‎- Nu. ‎- Nu ți-am promis nimic?
‎- Gata? ‎- Nu, dar…
‎- Legile sunt dure acum. ‎- Taci!
‎Pleci?
‎Am somon afumat. ‎Sălbatic și tăiat manual. Și șampanie.
‎E drăguț, dar plec.
‎Pa! Și mulțumesc.
‎Cu plăcere. Mulțumesc și eu.
‎Ai numărul meu în dosar.
‎- Sună-mă, dacă vrei. ‎- Sigur.
‎Mă bucur că o iei așa.
‎Bărbații sunt învinuiți imediat.
‎Lumea judecă prea mult.
‎Vrei să i-o tragi uneia bună. ‎Care-i problema?
‎- Ești mai mult decât atât. ‎- Nu mă refeream la mine.
‎Bine. Pa!
‎Pa!
‎Deci, Diakité.
‎- Da, lupta. Vă explic. ‎- Nu e nevoie.
‎Da, sigur. Înțeleg.
‎E un fragment scos din context.
‎Trebuie să înțelegeți tot ce-a fost.
‎La început…
‎Asta e cu puțin înainte, ‎dar nu e de la început.
‎Înainte de asta.
‎- Să continui? ‎- Nu.
‎Peste 500.000 de vizualizări. Ești rebel, ‎obsedat și cum se spune?
‎Viral.
‎Ai aflat poziția ministerului?
‎Ai stofă de star.
‎Poliția trece printr-o criză ‎a relațiilor publice,
‎mai ales la anumite categorii.
‎Am spus mereu asta. ‎E o problemă de imagine.
‎Dar sunt doar polițist. Nu sunt Poliția.
‎Exact. Vom schimba asta.
‎Vei deveni imaginea Poliției.
‎Méaux?
‎Bună ziua!
‎El e Benoît Méaux. ‎Director de Comunicare al Poliției.
‎Pentru campanie, avem nevoie de un erou.
‎Un erou normal, abordabil,
‎dar cu un talent incredibil.
‎Un polițist 2.0,
‎reprezentat de cineva
‎cu care oamenii să se identifice ‎și care să aibă deja fani,
‎dumneavoastră.
‎Eu?
‎Vom crea un întreg ecosistem digital ‎folosind imaginea dvs.
‎Adică YouTube, Facebook, Instagram, ‎Snapchat și, desigur, TikTok,
‎ca lumea să vă urmărească mereu.
‎Ca pe un amic apropiat.
‎În plus,
‎o reclamă pe toate platformele.
‎Urmăriți un mesaj ‎al Ministerului de Interne.
‎Hoțul!
‎Angajament.
‎Disciplină.
‎Autodepășire.
‎Curaj.
‎Altruism.
‎Integritate.
‎Putere.
‎Poliția Națională recrutează.
‎Trăiește aventura! Vino cu noi!
‎Deci…
‎Ce părere aveți?
‎- Vorbește serios? ‎- Foarte.
‎Să recapitulăm!
‎Sunt rebel și obsedat.
‎Dvs. ați zis asta. De ce eu?
‎Rebelii au succes. Și ești un tată bun!
‎Ești simpatic.
‎Poftim!
‎Acum înțeleg!
‎Bine. Cum sunt simpatic?
‎- Haideți, încercați! ‎- Adică…
‎- Mișto? ‎- Nu.
‎Vreți un indiciu? Aici.
‎- Zâmbitor? ‎- Nu. Mă refer la tot.
‎Foarte plăcut. Fermecător.
‎- Drăguț. ‎- Alt indiciu? N…
‎- Negru? ‎- Nu!
‎Un negru simpatic, nu?
‎Diakité, ajunge! E un ordin.
‎N-o să fiu polițistul ‎negru, simpatic, de imagine.
‎Nu face o dramă! ‎Îți cerem doar să fii cine ești.
‎Un simbol al integrării reușite ‎în instituție a minorităților vizibile.
‎Știți unde să vă băgați simbolul?
‎A venit!
‎Cum a fost?
‎Foarte bine. ‎Ați vorbit pe la spatele meu.
‎Pun în pericol anchetele?
‎Nu vă sfiiți să vorbiți! ‎Cine vrea să înceapă?
‎Nimeni?
‎- Nu, ești gură-spartă. Atât. ‎- Sunt gură-spartă?
‎- Adică? ‎- Te lauzi mereu.
‎- Ești cam libidinos. ‎- Scuză-mă pentru atenție!
‎- Nu ne asculți niciodată. ‎- Ce?
‎- Te holbezi mereu la curul meu. ‎- Nu.
‎- Ai vrea. ‎- Ești o pacoste.
‎Chiar ești. Ești sexist. Nu e amuzant.
‎- Plin de tine. ‎- Plin de mine?
‎Și prea mult parfum!
‎E apă de parfum. Și e CK One.
‎Miroase a mașină Uber.
‎Nu ne mai enerva cu barba hipster ‎și cu pantalonii mulați!
‎Sunt mai strânși, nu mulați. Sunt elegant. ‎Polițiștii trebuie să arate bine.
‎La naiba!
‎M-ați păcălit.
‎Sunteți buni! Era să mă păcăliți.
‎Aveam dubii cu parfumul.
‎Khadija și gluma cu Uberul…
‎Meritați toți câte un Oscar.
‎De Niro, bravo!
‎Înapoi la treabă!
‎Sunteți prostuți.
‎Plin de mine…
‎Yves?
‎Am adus niște mâncare. ‎Mă ajuți s-o pun bine?
‎Plângi, Yves?
‎Yves, te simți bine?
‎Rahat!
‎- Bună ziua! ‎- Bună ziua!
‎- Pa! ‎- Pa! Da.
‎- Mersi. ‎- Ce faci, tată?
‎- N-ai zis că mergi direct la birou? ‎- Ba da.
‎Dar…
‎- Am adus mâncare congelată. ‎- Ai luat Monster Crunch?
‎Yves? Vrei să-mi explici?
‎- Măcar și-o trage cineva în casa asta. ‎- Ce ai spus?
‎Măcar cineva mai face dragoste ‎în casa asta.
‎Nu, cum îmi vorbești, Yves?
‎Nu suntem amici.
‎- Scuze. Am greșit. ‎- Te rog!
‎Ce faceți?
‎Scuze, traficul e blocat.
‎V-ați deranjat. Am chemat un taxi.
‎- Am zis să vă iau eu. ‎- I-am spus!
‎Speram să aibă ceva mai bun de făcut.
‎- Îmi face plăcere. ‎- Ești ocupat mâine-seară?
‎- De ce? ‎- E ziua soției lui Didier.
‎E la Minister. Tati vă poate prezenta.
‎N-am zece ani. Știu să-mi fac prieteni.
‎Lasă-l, dacă e fericit așa!
‎Mă scuzați, copii!
‎Termină!
‎Scuze! La o parte!
‎- Da? ‎- E ceva la stația Gare de Lyon.
‎Vin imediat.
‎Djimo!
‎- Am ajuns. ‎- Secția 12 așteaptă.
‎Bine.
‎- Continuați, de parcă n-aș fi aici! ‎- Da.
‎Mă scuzați. Sunt cu ei.
‎Îl vedeți pe ăla?
‎A încercat să-mi vândă hașiș. Ocupați-vă!
‎- La o parte, dle! ‎- Suntem împreună.
‎- Sunt polițist. Servicii digitale. ‎- La perete!
‎- Nu! ‎- Stai așa…
‎Stai așa!
‎- Bine, tinere, preiau eu de aici! ‎- Sunt polițist.
‎François Monge.
‎Nu, Ousmane, nu-mi vine să cred!
‎- Ce faci aici? ‎- La fel…
‎- A trecut ceva timp. ‎- Da.
‎- Salut! ‎- Încântat!
‎Vă știți de mult?
‎Am fost parteneri în…
‎Da.
‎N-aș zice că l-am propulsat, dar…
‎Nu, nu spune asta!
‎- Vorbești tu cu martorii? ‎- Da.
‎- Mersi. ‎- Pot vorbi cu tine?
‎Mă bucur să te văd. Arăți grozav.
‎- Dar tu? ‎- Pari sănătos.
‎Arăți grozav. Te-ai îngrășat puțin?
‎E de la vârstă. Sunt atent.
‎- Nu prea mult. Ești cam slab. ‎- Serios? Da.
‎- Ce-ai mai făcut? ‎- Ca de obicei.
‎Chestii obișnuite. ‎Comisar la Divizia Penală.
‎Am brigada mea acum. Poftim!
‎- Super! Felicitări! ‎- Mulțumesc.
‎- Tu? ‎- Sunt comisar la Secția 12. E grozav.
‎Frumos!
‎E grozav. Mi-a plăcut să mă reconectez
‎la elementele de bază. E satisfăcător.
‎- Îmi spui? ‎- Ce?
‎- Cu soția cui te-ai încurcat? ‎- Ce?
‎Ai plecat din Divizia Penală ‎ca să te întorci la secție?
‎- E o sancțiune. ‎- Am zis că e satisfăcător.
‎- Zău? ‎- Nu-s obsedat de carieră.
‎Înțeleg.
‎Nu toți suntem rechini ‎pe aici, dle comisar.
‎- Da? ‎- Nu spun că tu ai fi.
‎Munca nu e totul în viață.
‎Mai e vreo dnă Monge în afară de mama ta?
‎Încă nu s-a născut cea care să mă lege.
‎Ar trebui să se grăbească. ‎Va fi o diferență mare de vârstă.
‎M-am maturizat.
‎Am fost pisică sălbatică, ‎sunt lup singuratic.
‎- Nu e rău. ‎- Dar tu?
‎- La fel. Sunt bine. Mă relaxez. ‎- Da.
‎E grozav.
‎Unde e procurorul?
‎Venise adjunctul, ‎dar a leșinat din cauza cadavrului.
‎- Ce e cu cadavrul? ‎- Vino să vezi!
‎N-are acte. Cauza morții e necunoscută.
‎- Cealaltă jumătate? ‎- Atât am găsit.
‎Vă lăsăm să terminați. Mersi.
‎Pe curând! Mi-a făcut plăcere.
‎Îmi poți arăta divizia ta? ‎Cică biroul e grozav.
‎- Nu e nimic special. ‎- Am auzit lucruri bune.
‎- Pe bune… ‎- Mersi.
‎E mare.
‎Dar e cam frig aici.
‎E mai puțin intim decât într-o secție.
‎Au sunat de la secția Saint-Julien.
‎Au găsit picioarele unui bărbat ‎pe o cale ferată.
‎- Se numea Kevin Marchal. ‎- E pentru mine.
‎Cine e el?
‎Scuze. Căpitanul Monge. Secția 12.
‎- Bună! Nu vă ridicați! ‎- Bună!
‎- A anunțat cadavrul. ‎- Da.
‎O fi vreun dezamăgit în dragoste.
‎- Am găsit două gloanțe în coapse. ‎- Omucideri. Preiau eu!
‎Ce e?
‎Arată-mi!
‎DIRECT - POLIȚIA ‎CÂND TE CHEAMĂ DATORIA
‎Anunț procurorul. Sună-l pe Valergnes!
‎- Plec două, trei zile. ‎- Bine.
‎Grozav! Călătorește pentru restul Franței!
‎Tu nu poți veni.
‎E prea periculos, prea delicat.
‎Nu pot pune civilii în pericol. ‎E o misiune secretă.
‎Asta e tot.
‎Ăsta e Ousmane al meu! Îndrăzneț, ‎impulsiv! Echipa așilor, din nou!
‎Care echipă?
‎Ăsta e cazul meu. Nu face asta!
‎- Nu e momentul. ‎- Ba da. Eu am găsit cadavrul.
‎E tăiat în două. Avem câte o jumătate.
‎François?
‎Sunt la Divizia Penală. Tu ești la secție.
‎Cum să facem echipă? Nu există protocol.
‎Asta e scuza ta? ‎Măi să fie! Erai mai relaxat.
‎- Știu! E din cauza lui Yasmine? ‎- Ce e cu Yasmine?
‎- Aventura pe care am avut-o noi. ‎- Ce-i cu ea?
‎Erai nebun după ea.
‎Prostii! E doar o prietenă.
‎- Ousmane. Uite ce-i! ‎- Ce e?
‎A fost de ajuns ca să mă ignori cu totul.
‎Să te ignor? Glumești?
‎Ți-am lăsat mesaje după examenul ‎pentru comisar! N-ai sunat!
‎Râdeai la toate glumele ei. ‎Te holbai la ea. Erai împietrit.
‎Scuză-mă că am avut eu inițiativă.
‎Păcat că n-a făcut parte din examen!
‎- Poate că treceai. ‎- Mă dezamăgești.
‎Tu mă dezamăgești!
‎Măcar eu nu urinez direct pe dezinfectant.
‎Te piși în codul Morse. ‎Nu-i normal. Mergi la doctor!
‎- Ousmane! ‎- Nu te conduc.
‎Așteaptă-mă!
‎Rahat…
‎Ousmane! La naiba!
‎Nu poți nega că eram o echipă reală.
‎O unitate. O pereche. Un duo.
‎Eram amici buni, prieteni.
‎Mai ai sinonime?
‎Și s-a terminat. Vina ta, a mea…
‎- Vina mea? ‎- Nu asta e problema.
‎Nu știi cum e în afara Parisului.
‎Vrei pe cineva de încredere.
‎- Pe tine? ‎- M-am născut în Bordeaux.
‎Școlit în Rennes.
‎Am veri în Monts du Lyonnais, ‎un unchi în Aix. Știu zona.
‎François! Uită-te la gura mea! ‎Mă vezi vorbind? Ascultă cuvintele!
‎Eu plec. Tu rămâi.
‎Simți aerul curat? ‎Uită-te la munți, la vegetație!
‎Lumea merge în Réunion, ‎când avem totul în Franța.
‎Réunion e Franța.
‎Într-un fel.
‎Mai stai mult îmbufnat?
‎- E pueril să stai mut trei ore. ‎- Pueril?
‎- Cine și-a telefonat tatăl? ‎- L-a sunat.
‎- Nu l-am sunat pe el. ‎- Dar pe cine?
‎- Pe mama. ‎- Poftim!
‎O știe pe secretara personală…
‎- În fine. Ai jucat, ai pierdut. ‎- Apelezi la pile.
‎- Poftim? ‎- Apelezi la pile.
‎Îți interzic să spui „pile”.
‎Nu-mi cunoști viața! ‎Nu m-am născut avantajat, ca tine.
‎Continuă! Vorbești bine.
‎Nu e ușor când ești alb, educat ‎și știi oameni în locuri înalte.
‎- Zău? ‎- Poți să râzi.
‎La noi nu sunt cote. E care pe care.
‎E mult mai ușor când ești negru și sărac.
‎Am zis eu asta?
‎Ne ia cineva?
‎Alice Gauthier, adjuncta.
‎Alice? E un nume din anii '90.
‎Are 25, 30 de ani. ‎Fetele sunt mai puțin complicate aici.
‎- Adică? ‎- Ei bine…
‎Ești timid. Asta ar putea fi șansa ta.
‎Cine zice asta? Nu sunt obsedat ca tine.
‎Ai probleme. ‎Ar trebui să mergi la psiholog.
‎Am mers. Ieri. E drăguță.
‎Alice nu câștigă puncte ‎pentru punctualitate.
‎Scuze. Așteptam acolo. ‎V-am adus cafea. Sunt Alice.
‎- Alice Gauthier, încântată! ‎- François.
‎- În Paris, ne pupăm. ‎- Aici, nu.
‎Dle comisar, ‎sunt încântată să lucrez cu dvs.
‎Încântat!
‎La fel și eu. Adică, asemenea.
‎Sunt încântat.
‎- Veniți? ‎- Să mergem în Țara Minunilor!
‎Glumesc.
‎- Ce spuneai? ‎- Nimic.
‎Așa e, amice.
‎- Ești de aici? ‎- Thono-les-Bains.
‎Uimitor!
‎Ce arhitectură veche ‎putem admira în regiune?
‎GARAJ AUTO MARÉCHAL
‎Nota zece pentru magazine.
‎Mai lipsesc „Kebabul Marinei” ‎și „Narghileaua Ioana d'Arc.”
‎MĂCELAR - PURSÂNGE
‎- E un oraș patriotic. ‎- Ăsta nu e patriotism.
‎În ultimii ani, a fost ‎trafic intens de droguri.
‎Oamenii au devenit fani ‎ai legii, ordinii și valorilor.
‎- Vor un tip dur care să înțeleagă. ‎- Un bărbat ca el?
‎Fascistul din France Vive?
‎Dreapta e fascistă. De ce nu un nazist?
‎Care e diferența?
‎Fascismul e o perioadă istorică
‎puțin sumbră, dar interesantă.
‎- Gata! ‎- E imaginea…
‎Tipul e împotriva ‎negrilor, arabilor, evreilor,
‎homosexualilor, Europei, ‎Me Too, muzicii rap.
‎Cum se numește asta?
‎Un patriot bun.
‎- Ce fețe! ‎- Ne-ai păcălit.
‎De unde începem?
‎Bine.
‎Încă unul care și-a pierdut capul ‎după dvs.
‎Kevin Marchal, 26 de ani, locuia cu mama. ‎Făcea trafic de droguri.
‎A stat închis opt luni.
‎- Te simți bine? ‎- Da.
‎Da, minunat.
‎A căzut de pe un pod, ‎iar trenul l-a tăiat în două?
‎Nu. Corpul a fost secționat ‎de un obiect metalic ascuțit.
‎Un topor? O drujbă?
‎O bară de protecție defectă.
‎Totuși, nu se explică
‎de ce rănile sunt cauterizate.
‎E o nebunie. E prăjit tot. Ca șunculița.
‎E crocant.
‎Așteptăm rezultatele toxicologice.
‎- Da. ‎- Sunt două răni prin împușcare.
‎A fost împușcat ‎de la trei sau cinci metri.
‎Se vede clar gaura.
‎Un proiectil s-a blocat într-un os.
‎- E de 7,62 mm. ‎- Da.
‎- Tokarev? ‎- Arma preferată a traficanților. Poate.
‎- Ce faci? ‎- Dependenții își pot ascunde urmele.
‎- Nu greșesc, nu, doctore? ‎- Da!
‎Își injectează drogul în…
‎Nu e nimic acolo.
‎- Termină! ‎- O pun înapoi.
‎- Te simți bine? ‎- Da.
‎- E ciudat. E mult spațiu. ‎- Așa e la munte.
‎- Bună ziua, dle! ‎- Bună!
‎Grozavă scenă a crimei. Perfect marcată!
‎E protejată. Fără interferențe. E curată.
‎Bravo! E ca în Paris.
‎Așa lucrăm noi.
‎- Bună ziua! ‎- Ce avem?
‎- Poți vorbi cu ei? ‎- De ce eu?
‎E mai rapid. Eu discut cu adjunctul.
‎- De ce nu facem invers? ‎- De aia.
‎Ăsta nu e un răspuns.
‎Eu sunt comisar. Tu, căpitan.
‎Da?
‎- Îmi dai un ordin? ‎- Da. Asta e.
‎- Bine. ‎- Am voie. Sunt superiorul tău.
‎- Salut, băieți! ‎- Salut!
‎Salut! Căpitan Monge, ‎Divizia Penală din Paris.
‎De fapt, sunt din provincie.
‎Exact ca dvs.
‎Se pare că încălzirea globală ‎n-a ajuns încă aici.
‎- Avem motocicleta lui Marchal? ‎- Doar picioarele pe șine.
‎Urme, sânge și sticlă spartă.
‎A lovit bara de protecție și a căzut?
‎- A derapat undeva pe aici. ‎- E o gaură de glonț.
‎De asta a derapat.
‎A fost împușcat aici.
‎Două gloanțe de 7,62.
‎Se potrivește cu urmele de sânge ‎de pe drum.
‎E ciudat că urmăritorul ‎s-a oprit imediat după ce l-a împușcat.
‎Ca să termine treaba.
‎Sau ca să ascundă urmele. ‎Ca să ia motocicleta.
‎E grea pentru un singur om.
‎A uitat un detaliu.
‎Trenul de 9:52 spre Paris.
‎- Nu s-a tăiat în bară. ‎- În cablurile de înaltă tensiune.
‎De asta era ars.
‎Urc și eu!
‎- Ce e? ‎- Nimic.
‎Ce e?
‎- Am ceva pe față? ‎- Nu. Sunteți grozavă.
‎Poftim?
‎Am găsit un dinte!
‎Am găsit un dinte.
‎- L-a pierdut în impact. ‎- Nu-i lipsea niciunul.
‎Nu?
‎Ăla e același băț?
‎Nu.
‎Mergem? Avem documente de făcut.
‎Voiam s-o vizităm pe mama victimei.
‎Primim un vehicul?
‎Nu i-am spus că fiul ei e mort.
‎E-n regulă. O anunțăm noi.
‎Bine. Sylvain, le dai o mașină?
‎- Bine. ‎- Numărul de telefon?
‎Numărul meu?
‎- Pentru anchetă. ‎- Nu sunt la modă. E număr vechi.
‎Atunci, pe ăla.
‎- Atunci, 06… ‎- Da.
‎…39, 98,
‎32, 15.
‎- Sunați-mă când vreți! ‎- Da!
‎Al meu e 06…
‎E-n regulă. Sunteți mereu împreună.
‎- Bine. Pe curând! ‎- Pe curând!
‎- Nu-mi inspiră încredere. ‎- Ce?
‎E ceva în neregulă cu fata aia.
‎Fiindcă mă place doar pe mine?
‎Sigur că da.
‎Mersi. O zi bună!
‎Ești incredibil!
‎- Ești gelos? ‎- De ce aș fi?
‎- Pe asta. ‎- Pe ce?
‎- Pe asta. ‎- Da.
‎- Nu. ‎- Ești gelos.
‎Și altceva?
‎Spune-mi! Nu ai nicio scuză!
‎Am 37 de ani. ‎Sunt prea bătrân pentru așa ceva.
‎Ce faci?
‎- Îmi port arma. ‎- Nu.
‎Se va speria. Bag-o în torpedo!
‎- Încălcăm protocolul. ‎- Uite!
‎- E ușor. ‎- Dar încalci protocolul.
‎- Dă-i vestea cu blândețe! ‎- Am o latură sensibilă.
‎Bună ziua, dnă! Comisar Diakité, ‎Divizia Penală, Paris.
‎- El e căpitanul Monge. ‎- Tot Divizia Penală.
‎Ba nu.
‎E mai ușor. Altfel, trebuie să explic.
‎Despre ce e vorba?
‎Putem intra puțin?
‎- Da. ‎- Mulțumesc.
‎- Ce faci? ‎- Dar tu?
‎- Intru. ‎- Asta fac și eu.
‎- Înapoi! ‎- De ce eu?
‎- De aia. ‎- De aia.
‎- Mulțumesc. ‎- Grozav!
‎Pot folosi toaleta dvs?
‎- Da. Pe aici! ‎- Mulțumesc.
‎Între timp, să vorbim în sufragerie!
‎Haide!
‎Așezați-vă!
‎Așa e viața-n natură.
‎Deci, dnă Marchal…
‎- Am vești bune și rele. ‎- Mi-ați găsit fiul?
‎- Da. Asta e vestea bună. ‎- Se simte bine?
‎Scuze. Nu trebuia să încep așa.
‎E rănit?
‎- A fost împușcat în picior, dar… ‎- Nu mai poate merge?
‎Nu. Nu poate.
‎- Cum… ‎- E un detaliu.
‎PETRECERE STRIPTEASE
‎- Spuneți-mi că e bine! ‎- Nu mă ajutați.
‎Bine. S-o facem ca la epilarea cu ceară!
‎Kevin a murit, dnă. Îmi pare rău.
‎- Nu. ‎- Îmi pare rău.
‎Nu!
‎- Nu! ‎- Ba da.
‎- Îmi pare rău. ‎- Nu!
‎- Calmați-vă!
‎- E-n regulă. ‎- Ce ai făcut?
‎- Ia o pungă! ‎- De ce?
‎Are hiperventilație. Respirați pe nas!
‎Nu se poate!
‎Ce e asta? Nu!
‎Murdar!
‎Ce scârbos!
‎Respirați adânc!
‎Poftiți, doamnă!
‎Respirați în pungă!
‎Așa!
‎Vom face totul ‎ca să aflăm cine a făcut asta.
‎Încă îi simt mirosul!
‎Era un băiețel bun,
‎dar umbla mereu cu cine nu trebuia.
‎Oprește-te!
‎Cum ar fi?
‎Era prietenul lui, Nader.
‎Sifonarul.
‎Haideți!
‎- Nu. ‎- Vă înțelegem, doamnă.
‎Ce făcea Kevin? Lucra?
‎Obișnuia să lucreze la farmacie.
‎Dar a fost concediat.
‎Șeful lui l-a acuzat ‎că a furat medicamente
‎ca să le vândă.
‎Atunci a început să-și petreacă timpul ‎în atelier, cum îi spunea.
‎Nu știu ce făcea,
‎dar măcar era aici.
‎Cu mine!
‎- Doamnă! ‎- O să fie bine.
‎- Gata. ‎- Așa!
‎Ajunge!
‎Știu.
‎Termină!
‎Sunt aici.
‎Așa!
‎Dă-i drumul!
‎E drăguț.
‎Aveți grijă la găinaț! E alunecos.
‎E acolo.
‎Aveți grijă la câini! Au toane.
‎Opriți-vă!
‎Ajunge!
‎Nu sunt vaccinat împotriva rabiei.
‎Dar sunt chiar drăguți!
‎Uite! Nu e periculos. Pe bune.
‎Nu?
‎Vezi? Uită-te!
‎Câinele ăsta e calm.
‎Futu-i!
‎Sunt nebuni?
‎Ce naiba e asta? Există câini bipolari?
‎Nu știu. Știu că există urși bipolari.
‎- Kevin îi antrena ca să lupte? ‎- Nu. N-au ieșit din casă.
‎N-am cheile.
‎Nu-i nevoie.
‎Da! Un laborator frumos.
‎Da. Era un chimist bun.
‎Nu e rău, Kevin.
‎- Măi să fie! ‎- Ce sunt astea?
‎Foarte ordonat.
‎Bine.
‎- Spray nazal. ‎- Era răcit rău.
‎Le folosesc ca să facă metamfetamină. ‎Cristalele astea.
‎- Ai studiat chimia? ‎- Nu. Mă uit la seriale TV.
‎Cocaină.
‎- Oxicodonă. ‎- Nu mișca!
‎Ce faci?
‎I-o trimit cuiva de la Antidrog.
‎Yasmine… Voi încă vă vorbiți?
‎Și ce?
‎Nu ești supărat pe ea?
‎Nu sunt supărat pe tine.
‎- Nu mă mai sâcâi cu asta! ‎- Ce standard dublu!
‎E suficientă pentru un cal.
‎- La naiba! Câinii! ‎- Ce-i cu ei?
‎Testa produsele pe ei. Erau cobai.
‎- Dnă Marchal? ‎- Da?
‎Îi știți pe cei ‎cu care ieșea în ultimul timp?
‎Era o fată. Jessica.
‎Mergea la ea din când în când.
‎Lucrează într-un bar.
‎Stați așa!
‎Ăsta e barul?
‎PETRECERE STRIPTEASE
‎PARCARE
‎- Striptease. ‎- Da.
‎Am putea vedea femei goale.
‎- Și? ‎- Te avertizez. Asta e tot.
‎Ești o pacoste.
‎- Ai șervețele? ‎- Cum adică?
‎- Îți curge sânge din nas. ‎- Termină!
‎- Bună ziua! ‎- Dră.
‎Încă n-am deschis!
‎Ba cred că da.
‎Jessica e aici?
‎Vestiarele, vă rog?
‎- Pe acolo! ‎- Mersi.
‎Bine. Merg eu. Tu…
‎- La vestiare? ‎- Da.
‎Ești sigur?
‎Ești enervant.
‎Bună ziua!
‎Pot să vă ajut?
‎Da. Poliția.
‎O clipă!
‎François? Vino!
‎Du-te tu!
‎- De ce? ‎- E mai bine așa.
‎- Ai probleme. ‎- Ce?
‎- Ai probleme. ‎- Haide!
‎- Nu ești bine. ‎- De ce? Du-te!
‎Jessica?
‎- Căpitan Monge. Divizia Penală, Paris. ‎- E o paradă asta?
‎E vorba de Kevin Marchal.
‎- Ce a făcut? ‎- A murit.
‎A fost ucis.
‎Știam că se va sfârși așa!
‎Mă ungeți pe spate?
‎Dacă vreți.
‎Cu plăcere.
‎- E bine? N-am mâinile prea reci? ‎- Nu.
‎Vreau să răspundeți.
‎Altfel, e plictisitor.
‎Eu întreb, iar dvs. răspundeți.
‎Îmi amintești de o glumă.
‎Vorbește! Și m-a tutuit.
‎E vorba despre un…
‎Cum se numesc…
‎Un bărbat de culoare.
‎- Ai început bine. ‎- Intră într-un bar, cu un papagal.
‎Barmanul îl vede și spune: ‎„Ce frumos e! De unde l-ai luat?”
‎Da? De unde?
‎Papagalul răspunde: „Din Africa.”
‎Din Africa!
‎- Papagalul spune asta. ‎- Da!
‎E rasist, dar e bun.
‎- Cum așa? ‎- Cu cei de culoare.
‎- Nu. ‎- Puțin. Adică, o idee.
‎Nu voi vorbi ebraică.
‎Dar e rasist.
‎Bine. Kevin Marchal.
‎Nu vorbesc cu imigranți ‎de origine subsahariană.
‎Iar eu nu prea vorbesc ‎cu rasiști ticăloși.
‎Să facem amândoi un efort!
‎Ai înțeles?
‎Bine. Acum, am voie.
‎V-ați țicnit?
‎Ne-am distrat la început.
‎Kevin e simpatic, dincolo de nebunii.
‎Da.
‎Dar tot ce făcea…
‎Scuze. Era și el dealer?
‎Cu prietenul lui, Sifonarul.
‎Sifonarul?
‎Nader.
‎E poreclit Sifonarul.
‎Lucrează la Laser Tag, în mall.
‎S-au certat când a aflat ‎că Kevin își făcea marfa lui.
‎Afacerea înflorea.
‎Vindea în cluburi,
‎la petreceri…
‎Mă ocup eu de fese.
‎- Mersi. ‎- Cu plăcere.
‎Haide!
‎Ne-am cunoscut acum vreo două săptămâni.
‎Era foarte agitat, ‎de parcă i-ar fi fost frică de ceva.
‎François!
‎Și tot el e comisarul.
‎Idiotul!
‎Tipul ăsta e nebun!
‎Stai! O să-ți arăt! N-am terminat!
‎Vin!
‎Ce tâmpit…
‎De asta există un protocol!
‎Fir-ar să fie!
‎Băga-mi-aș!
‎Rahat!
‎Futu-i!
‎Rahat!
‎Primul avertisment! Mâinile la ceafă!
‎Al doilea avertisment.
‎Futu-i!
‎A murit.
‎E ciudat. Nu simțea durerea, nu obosea.
‎Tipul era drogat.
‎Dacă zici tu.
‎Ce e? Așa era.
‎Ai luat-o pe cocoașă. ‎Nu-i cazul să te scuzi.
‎Totul din cauza unei glume. ‎De prost gust, da…
‎Nu de prost gust. Rasistă. E diferit.
‎Gluma era, de fapt, cu o maimuță.
‎Ești chiar sensibil.
‎Și asta?
‎AFARĂ CU NEGRII ȘI POPONARII
‎Oi fi prea sensibil.
‎Ce oraș de rahat! Jur.
‎Uită-te la asta!
‎Până și geamul!
‎Geamul? Frate, asta e…
‎De ce să facă asta? De ce să-l spargă?
‎Înțeleg „negri”, dar „poponari”?
‎- Vrei să repeți? ‎- Poftim?
‎- Te-am auzit. ‎- Da, dar n-ai înțeles.
‎Nu. Nu înțeleg. Dă-mi cheile!
‎La naiba!
‎Le-am pus din greșeală sub mașină.
‎- Le-ai pus sub mașină? ‎- Da!
‎Carl Müller. ‎Nimic în afară de un permis anulat.
‎A lucrat pentru o firmă ‎de pază. Securitec.
‎Să-i vizităm!
‎Avea tatuajul ăsta pe gât.
‎- Îl recunoști? ‎- Nu.
‎Prietenii noștri din capitală!
‎Salutare! Sunt ‎comisarul Mercier. Încântat!
‎Așteptăm raportul autopsiei.
‎Să sperăm că va fi un atac de cord!
‎- Puteți confirma autoapărarea? ‎- Am fost atacat.
‎Verbal și fizic. Ce mai trebuia?
‎- Tipul era dur. ‎- Era drogat!
‎Un puști a luat-o razna la o petrecere ‎acum câteva luni.
‎A fost nevoie de trei tipi ‎ca să-l potolească.
‎Să comparăm rezultatele lui Carl ‎cu cele ale lui Kevin!
‎Două cadavre în două zile sunt ‎mult peste media noastră.
‎Să nu se mai întâmple ‎și să rezolvăm rapid cazul!
‎Discret, abil.
‎Așa lucrăm noi.
‎- Eu sunt discret. ‎- El e abil? Nu mă mir.
‎- Gauthier, documentează totul! ‎- Da, șefu'.
‎Crede că adjunctul e secretară.
‎- Înțeleg. ‎- Serios?
‎Un adjunct e mai degrabă ‎un al doilea comisar.
‎Rezultatele lui Kevin! ‎Câteva urme de cocaină și de canabis.
‎Comun copiilor de aici.
‎Nu e traficant sau dependent. El le face.
‎Nu vă e foame?
‎Cred că au închis la Securitec.
‎Unde mâncăm bine?
‎- E delicios. ‎- E gustos.
‎Nu poți veni aici ‎fără să guști ‎crozaillette.
‎- E o porție mare. ‎- E crocantă, dar și moale.
‎E foarte bună!
‎Mă lăcomesc, dar e bună.
‎Credeam că o combinație între cârnați, ‎paste și brânză ‎raclette ‎va fi prea grea.
‎Nici vorbă.
‎Nu. Știi de ce? E inteligent.
‎Nu folosesc smântână grasă. E „iaur”.
‎Poftim?
‎- „Iaur”. ‎- Iaurt!
‎- „Iaur”. ‎- Nu, iaurt.
‎- E fără „t” la final. ‎- Nu.
‎- Tu cum spui? ‎- Iaurt.
‎- Zău? ‎- Poftim!
‎- Mereu am zis „iaur”. ‎- De ce nu spui „iuur”?
‎- Ambele sunt acceptate. ‎- Unde ai auzit?
‎La cercetași? La o „emonadă”?
‎Vai! Cât e „easul”?
‎- E ora „op”. ‎- E timpul pentru „buetinul de știri”.
‎Ați terminat?
‎Mai vrei? Ne putem tutui?
‎Da, cu toții.
‎Zi-mi, Alice…
‎Scuze.
‎- De ce o fată ca tine… ‎- Scuze.
‎…face treaba asta?
‎Cum adică o fată ca mine?
‎Ești sexy.
‎Poftim?
‎Să fim deschiși!
‎Alice e o tânără minunată. ‎Nu e o infracțiune s-o spui.
‎Ce nesuferit ești!
‎Familia Veile!
‎- Ce mai faceți? ‎- Dle primar!
‎Bună seara, tinere! Ce faceți?
‎Da, foarte bine.
‎- E primarul vostru. ‎- E acasă aici.
‎E restaurantul lui. Ăsta și multe altele.
‎Înțeleg. Orașul Brunner.
‎Când economia locală s-a prăbușit, ‎el a cumpărat totul
‎și a creat mii de locuri de muncă. ‎Când a candidat…
‎- Dnă comisar adjunct! ‎- Dle primar!
‎- Dră, scuze. Bună! ‎- Da.
‎- Dle primar. ‎- Nu vă ridicați!
‎- Sunteți tipii din Paris? ‎- Da.
‎Ați venit pentru tânărul Marchal?
‎- Veștile circulă repede. ‎- Bietul copil! Groaznic!
‎Groaznic! De asta muncesc din greu.
‎Ca tinerii să aibă viitor, ‎feriți de violență și trafic.
‎În fine, sper să-l găsiți pe vinovat.
‎Nu uitați să vă bucurați de zonă!
‎- Ați început bine. ‎- Da.
‎Pentru asta, vă recomand un pahar ‎de lichior de casă. Da?
‎Mickael? Trei!
‎- Cunoașteți zona? ‎- Nu, dar ne simțim ca acasă.
‎E curat.
‎Foarte primitor.
‎Am mai venit aici acum câțiva ani.
‎Eram cu bunica mea,
‎care a fost la un centru SPA.
‎Mi s-a părut magic. Ce e?
‎SPA-urile sunt grozave. De ce râzi?
‎- Nu râd. ‎- Scuzați-l!
‎Vă doresc o seară bună. Domnilor!
‎- Mulțumesc. Bună seara! ‎- Bună seara!
‎Ce simpatic e! ‎Primarul vine la restaurant… Da.
‎Da. Mulțumesc, Mickael.
‎Cu un pahar și o bătaie pe umăr, ‎l-ai vota și pe Hitler.
‎Pentru Paris și pentru provincii!
‎Noroc!
‎E incredibil locul ăsta!
‎Scuze.
‎- Am mâncat prea mult. ‎- Iar tu nu exagerezi.
‎Nu trebuia să mănânc ‎biscuitul de la cafea.
‎Scorțișoara mă balonează.
‎Am ajuns.
‎- Glumești? ‎- Asta ne permitem.
‎Grozav! Mulțumesc.
‎Mersi pentru ieșire. A fost grozav.
‎Totul e grozav.
‎Iau eu bagajele.
‎- Noapte bună! ‎- Noapte bună!
‎Sunt obosit. Hai!
‎- Da. ‎- Haide!
‎- Pe mâine! ‎- Pe mâine! Da.
‎- Intră tu! ‎- Ba tu!
‎- Ai zis să intru! ‎- Ba tu!
‎Bine. Intru eu.
‎Vă pot ajuta?
‎Două camere. Diakité și Monge.
‎Diaki…
‎…te.
‎Așa.
‎Da. O cameră.
‎Nu. Suntem doi.
‎Deci, două camere.
‎Am o cameră pentru două persoane.
‎Lasă! Dați-mi mie altă cameră, vă rog!
‎Nu mai avem camere.
‎E plin. Din cauza seminarului…
‎e plin.
‎Bine.
‎Da. Normal.
‎Pot să dorm la geam?
‎Dacă populismul înseamnă ‎să asculți concetățenii
‎și să le îmbunătățești viața, ‎atunci, da! Sunt populist!
‎Și sunt mândru.
‎Ce mesaj le transmitem ‎acestor oameni nefericiți?
‎„Veniți în țara noastră! Vă putem primi.”
‎Ceea ce e fals!
‎Tot ce-i așteaptă e sărăcia
‎și suferința.
‎Să nu le mai fluturăm ‎un vis pe care nu ne permitem să-l oferim!
‎Ce faci?
‎Bine. Scuze.
‎Îmi pare rău.
‎- Poftim! Ești mulțumit? ‎- De ce?
‎Nu vei dormi lângă mine așa. Ai grijă!
‎- De ce nu? ‎- De aia.
‎- Care aia? ‎- De aia!
‎- Notoriul „de aia”. ‎- Exact.
‎Nu pot dormi, dacă nu sunt gol.
‎N-am dat jos tricoul.
‎Ești îmbrăcat cu tricou? ‎Ai boașele pe-afară!
‎Ca un nudist la piață!
‎La ce te gândești?
‎De ce ți-e teamă? ‎Că-ți voi trezi vreo dorință ascunsă.
‎Da. Mergi și pune-ți pantalonii!
‎Te rog.
‎Trebuie să te obișnuiești cu corpul uman.
‎N-am probleme cu al meu.
‎Corpul tău gol e problema.
‎Dacă asta nu e o reprimare…
‎Dacă spui tu…
‎- Acum e bine? ‎- Da.
‎- Bine. Noapte bună! ‎- Noapte bună!
‎François!
‎Mulțumesc.
‎Afacerea locală ‎de securitate e înfloritoare.
‎Ești supărat?
‎Ce s-a întâmplat?
‎Trebuia să iei micul dejun. ‎Aveau cârnați afumați.
‎- Îți dau energie. ‎- Dormitul îmi dă energie.
‎Nasul tău scoate sunete ciudate. ‎E ciudat. Mergi la doctor!
‎Nasul meu e perfect. Nasul Monge.
‎Avem rezultatele lui Carl. ‎Amfetamine și steroizi.
‎- Așa erau și ale lui Kevin. ‎- Poftim! Era drogat.
‎Și ți-a tăbăcit fundul.
‎- Fiindcă era drogat. ‎- Da.
‎Ei bine, da.
‎SECURITEC ‎RECEPȚIE, VIZITATORI/LIVRĂRI
‎Ousmane!
‎Ei sunt colegii lui Carl.
‎Droguri sau nu, sunt la fel.
‎Da. Și?
‎Mai bine mă lași pe mine. ‎Tu stai deoparte.
‎Vom evita provocările inutile.
‎Ce provocări inutile?
‎Da!
‎Bătaia!
‎- Crezi? ‎- E mai sigur.
‎Ai dreptate.
‎Bine.
‎Salut, sportivi!
‎Nu vă opriți! Suntem doar Poliția!
‎Așa e. Au venit polițiștii plictisitori.
‎Managerul e aici?
‎Știam că așa va fi.
‎Nu mișcă nimeni!
‎Să vină managerul!
‎Ai uitat de avertisment.
‎Scuze. Primul avertisment.
‎- Trebuie s-o spui înainte. ‎- E prea târziu.
‎E-n regulă. Tu poți mișca.
‎Goran Jurdik. Eu sunt șeful. Ce vreți?
‎Iată-l! Șeful.
‎- Uită-te în jur cât vorbim! ‎- Dar…
‎Încântat, dle!
‎Scuze. Înapoi!
‎Așa. Și tu. Fă loc!
‎Îl cunoști pe Carl Müller?
‎Da, îl știu, dar nu l-am văzut azi.
‎- Aveți lacăte pe aici? ‎- Cu asta vă ocupați voi!
‎- Are un vestiar? ‎- Da. Acolo.
‎François, vestiarele!
‎Kevin Marchal.
‎Nu. Nu-l cunosc.
‎Sigur că nu.
‎Nici „afară cu negrii și cu poponarii?”
‎Nici asta, dar începe bine.
‎E aerul prea tare sau sunteți drogați?
‎Păi…
‎Le putem face un test de urină. ‎Le-ar plăcea.
‎Paharele sunt acolo.
‎Bună ziua!
‎Vă rog.
‎Ce e cu semnul vostru?
‎- Ăsta? E simbolul Fiilor lui Clovis. ‎- Ce înseamnă?
‎E un grup de discuții. Vorbim între noi.
‎Conversații despre valori comune.
‎O combinație între un club ‎de lectură și fasciștii anonimi.
‎- François, ești bine? ‎- Da!
‎Cred că e timpul să plecați.
‎Nu ne distrăm?
‎Da. Sunteți cam livizi.
‎E o întreagă gamă de alb aici.
‎Alb deschis.
‎Alb închis.
‎Ce mai e?
‎Alb gălbui. De două ori.
‎Alb roșcat! ‎Ai grijă! Cremă SFP 50 la soare.
‎Suntem la munte.
‎Bate tare.
‎Spune-mi,
‎ai mandat ca să vii și să ne enervezi sau…
‎- Ne tutuim? ‎- Așa mă gândeam.
‎Scoateți clovnul afară!
‎Nu mișcă nimeni!
‎Primul avertisment.
‎Vezi, Ousmane? Nu e greu.
‎Carl chiar avea vestiar. Ce era înăuntru?
‎Tokarev.
‎Carl era clientul lui Kevin.
‎Și-au reglat conturile pe podul feroviar.
‎- Da. ‎- Și Fiii lui Clovis?
‎Nu sunt criminali ‎doar fiindcă gândesc altfel.
‎Carl avea o camionetă. Resturile ‎și urmele de cauciuc se potrivesc.
‎La fel și balistica. ‎Au confirmat că e arma crimei.
‎Am câștigat.
‎Felicitări!
‎Vă cam grăbiți, ‎dar, având în vedere rezultatele…
‎Și tu, Gauthier.
‎Mersi, dle comisar.
‎- Primul compliment în 18 luni. Mersi. ‎- A fost cam scurt.
‎Merg la Paris peste o lună. Vă anunț.
‎Ousmane?
‎- O să vă anunț. ‎- Da. Grozav!
‎Ei pleacă? Gata?
‎În afară de o modă ciudată, ‎n-am găsit nimic.
‎Vă las eu la gară.
‎Doar nu ești îndrăgostit!
‎E drăguță, dar vor mai fi și altele.
‎Ai fost profesionist.
‎- Am dat-o în bară. ‎- E doar un joc.
‎- O iei prea în serios. ‎- Nu pot fi doar Carl și Kevin.
‎E prea curat.
‎- Arma era în vestiarul lui. ‎- Oricine putea s-o pună acolo.
‎- Carl? ‎- Sau Fiii lui Clovis.
‎Carl e vinovatul ideal. ‎Nu mai poate vorbi.
‎Caz închis! Punct!
‎N-am explorat pistele.
‎- Unde mergi? Vine trenul. ‎- N-am vorbit cu Sifonarul.
‎- Bună ziua! ‎- Bună ziua! Vreți să jucați?
‎Îl căutăm pe Nader. E aici?
‎- Sifonarul. ‎- E în sas.
‎E în mijlocul jocului! Nu intrați!
‎Domnule, opriți-vă!
‎Dnelor și dlor, ‎sper că v-ați prins bine vestele.
‎Asta nu e-n regulă.
‎Când un membru al echipei e împușcat, ‎pierdeți zece puncte.
‎Dacă nu respectați măsurile de siguranță, ‎veți fi eliminați din joc.
‎Sunteți pregătiți?
‎Da!
‎Haideți!
‎- Poliția! ‎- Rahat!
‎Vino încoace!
‎Nader!
‎Nader! Vino încoace!
‎Ce naiba? Era să-l prind!
‎Pe acolo!
‎Stai!
‎Nenorocitule!
‎Nader!
‎N-avem pantofii potriviți!
‎Stai! Dă-mi drumul!
‎Nader!
‎Jos!
‎Poliția!
‎Dă-mi mașina!
‎Ești orb?
‎Poliția! Stai!
‎Ce vreți? N-am făcut nimic!
‎Prinde-l!
‎- Dă-te înapoi! ‎- Stai!
‎Ți-am spus să-l oprești!
‎Blochează-l!
‎Hai! Prinde-l! Fir-ar! Ce faci?
‎Poliția!
‎Sunt nevinovat!
‎- Poliția! ‎- Unde e autoritatea ta?
‎Dacă te oprești, mă opresc.
‎Ajunge! Vino înapoi! Nu te las să scapi!
‎Nader! Te prind eu!
‎N-am făcut-o eu!
‎O să rănești oameni nevinovați!
‎Atenție! Scuze, doamnă.
‎Scuze! E alunecos.
‎Nader! Treci înapoi!
‎Nu fi prost! Poliția! Nader!
‎Atenție!
‎Dle, în spatele dvs! În stânga!
‎Scuze. La naiba!
‎- Ai grijă! ‎- Hei!
‎Nader!
‎La o parte!
‎Aruncă în mine!
‎Nader! Nu te las să scapi!
‎Te-ai țicnit?
‎Poliția!
‎La naiba!
‎Era să-l prind! Ce faci?
‎Îl prind la standul cu cereale. ‎Mergi la tacâmuri!
‎- Poftim? ‎- Îl înconjurăm!
‎Haide! Mergi!
‎La o parte!
‎Poliția! La o parte!
‎La o parte!
‎Haide! Ajunge!
‎N-aveți ce vedea. Înaintați!
‎Sunt reduceri la brutărie! Hai!
‎- Mă doare! ‎- Ridică-te sau te târăsc!
‎Scuze. Nu trebuia să fug.
‎Am probleme cu Poliția. Mereu ciripesc.
‎Așa intru în belele. Mi-e rușine.
‎De ce ți se spune Sifonarul?
‎- De asta. ‎- Zi-ne despre Kevin Marchal!
‎Făceați trafic. Prea mult? Te-ai speriat?
‎Nu. Anturajul lui m-a făcut să dispar.
‎- Fiii lui Clovis? ‎- Conduci acum!
‎Bine. Fiii lui Clovis?
‎- Da! ‎- Poftim!
‎Poftim!
‎Încearcă să curețe cartierul!
‎- Asta e o problemă. ‎- Sunt psihopați!
‎Ne era frică să ieșim. ‎Kevin a chemat poliția.
‎Kevin era speriat?
‎- Ce a făcut poliția? ‎- A venit un polițist.
‎A promis c-o să-l ajute. Era șef.
‎- Un nume? ‎- Morbier.
‎- Nu… ‎- Mercier?
‎- Iar! Ce pacoste ești! ‎- Ne apropiam de răspuns.
‎- Comisarul Mercier? ‎- Asta e!
‎Pe bune? Faci mișto?
‎- Ai zis „comisar”. ‎- Și tu, Mercier.
‎El nu spusese „comisar”.
‎Nu e nevoie să vă certați!
‎- „Comisar” e un detaliu. ‎- Nu e un detaliu!
‎- E un singur comisar! ‎- Incompetența, treacă, dar perfidia…
‎Nu vă certați! ‎Sigur era comisarul Mercier!
‎Kevin l-a sunat de mai multe ori.
‎Kevin l-a sunat pe comisar.
‎- Apoi, a murit. ‎- Da.
‎Iar comisarul a tăcut mâlc.
‎- A tăcut mâlc? ‎- Nu e ciudat?
‎- Nu. ‎- Ba da!
‎Tipul e comisar.
‎A uitat.
‎- A uitat? ‎- Da.
‎Și ai o problemă cu perfidia?
‎Ce e? Bine.
‎- Sunteți comisar? ‎- Să dea Domnul!
‎Cum?
‎- Ai grijă ce zici! Da? ‎- Nu, eu…
‎Cară-te!
‎Un diavol mic și viclean.
‎Deci…
‎POLIȚIA NAȚIONALĂ ‎DISCIPLINĂ - VALORI - DEDICARE
‎E o prostie să lași cheile-n parasolar.
‎Cine o să fure o mașină aici?
‎Ei bine, noi.
‎Chiar dacă e implicat, ‎e-n afara jurisdicției.
‎Suntem în afara legii.
‎Noi suntem legea.
‎Poftim! Furtul unei mașini de poliție, ‎urmărire neautorizată.
‎Ce casă frumoasă pentru un comisar!
‎Prime.
‎Comisarii primesc prime, nu?
‎Poftim!
‎Bună ziua, dlor!
‎- Bună ziua, dle primar! ‎- Da.
‎Dle primar.
‎Presupun că ați venit pentru relaxare,
‎având în vedere că v-ați rezolvat cazul?
‎V-a raportat Mercier ca un băiat bun?
‎Comisarul Mercier e un vechi prieten.
‎Discutăm despre extinderea ‎secției de poliție.
‎- Nu cred că vă privește. ‎- Bine. Vezi?
‎- Nu-mi pasă de tonul tău. ‎- Kevin Marchal.
‎Îți aproviziona miliția cu vitamine?
‎- Poftim? ‎- Oamenii tăi l-au speriat.
‎L-a sunat pe Mercier, ‎crezând că va fi protejat.
‎Nu știa că Mercier făcea parte din bandă.
‎Și adio, Kevin!
‎Oprește-te, Ousmane! ‎Îmi pare rău, dle primar.
‎Mă înșel?
‎Remarc furia din voce, dle comisar.
‎Înțeleg.
‎Reprezint tot ceea ce urâți. ‎Un om al poporului, ca dvs.
‎Care a reușit. Fără să se plângă.
‎Fără să caute scuze când a dat greș.
‎Care n-a cerut nimic.
‎Un alb.
‎Opresorul etern.
‎Însă eu vă plac.
‎V-aș putea anunța superiorii ‎despre acest deranj necuvenit,
‎în afara jurisdicției dvs.
‎M-am documentat despre dvs, ‎prin prietenii mei din minister.
‎O carieră frumoasă!
‎- Da. O carieră frumoasă. ‎- Da.
‎Cu o înclinație spre insubordonare.
‎Nu cred că discriminarea pozitivă ‎vă mai poate fi de ajutor, dle comisar.
‎Vezi?
‎Discriminare pozitivă.
‎V-a fascinat, nu-i așa?
‎- Marele bărbat african. ‎- Nu?
‎Pe voi, burghezii ‎sofisticați, domesticiți.
‎Latura lui sălbatică.
‎Neîmblânzită.
‎Vă domină complet și vă place.
‎În primul rând, „burghez sofisticat”… ‎Și nu cred că mă domină.
‎Și dacă-mi place ‎să mă domine un negru mare?
‎Un tip de culoare. Un frate. ‎Un brunet. Un golan.
‎Sunt lucruri pe care le pot accepta, ‎dar a exagerat!
‎Ce vă deranjează? Pielea strălucitoare?
‎Mușchii lui? Atitudinea? Fundul bombat?
‎Am dormit împreună, ‎dar el era cel tulburat!
‎- Ce faci? ‎- Te apăr.
‎Încetează!
‎Între timp, sunteți ‎doar niște funcționari parizieni,
‎care luptă ‎într-o categorie superioară lor.
‎Deci,
‎dacă vă pasă de carieră,
‎plecați, înainte să vă reclam ‎pentru hărțuire.
‎Un sfat amical.
‎Pe curând, prietene!
‎Așa! Drum bun!
‎- Despre ce vorbești? ‎- Adică?
‎Nu eram tulburat!
‎- Da? ‎- Mergi în față!
‎- Te uiți la fundul meu? ‎- Zău așa!
‎Unde pleci acum, Mercier?
‎Pot să conduc și eu.
‎Mercier a vorbit cu Kevin înainte ‎să moară. Ministerul va adora asta.
‎- Ești prea aproape. ‎- Știu cum să urmăresc.
‎Caută puțin! ‎Vei găsi numele lui Brunner.
‎Martorii noștri sunt ‎o stripteuză și un traficant.
‎Împotriva primarului…
‎Nu-l putem pierde pe Mercier.
‎El e intrarea noastră.
‎Ești prea aproape de el.
‎Ne aruncă-n prăpastie!
‎Împinge-i!
‎Hai! Termină-i!
‎- La naiba! Fă ceva! ‎- Ce?
‎N-ai o armă?
‎Ba da!
‎Nu mai mișca!
‎- Mai e acolo? ‎- Da.
‎Ne mișcăm prea mult!
‎La naiba!
‎- Accelerează! ‎- Atât pot!
‎E mașină de poliție, nu de curse!
‎Ticăloșii!
‎Mașinile de curse au așa ceva?
‎Hai! Unu…
‎Doi… Trei!
‎Futu-i! Oprește mașina!
‎Oprește mașina!
‎- Ești bine? ‎- Da. Tu?
‎Da. Sunt bine.
‎Sunt bine.
‎- Ouss, ești bine? ‎- Yass!
‎- Ai ceva? ‎- Am vorbit la laborator.
‎- Deci? ‎- Metamfetamina e Pervitin.
‎O foloseau naziștii-n război.
‎- Glumești? ‎- Nu.
‎Ca să nu creeze dependență,
‎adăugau cocaină sau oxicodonă.
‎Așa obțineau D-IX.
‎Adio epuizare și durere!
‎Despre asta vorbea tipul ăla.
‎În locul tău, mi-ar fi teamă.
‎Bună, Yass! Sunt François.
‎- François Monge. ‎- Ești cu Monge?
‎- Da. ‎- Ce faci?
‎Bine, dar…
‎- Încetează! ‎- O salut și eu.
‎Ai salutat. Acum am o discuție.
‎Scuze. Îți explic mai târziu.
‎- Mersi. ‎- Fără griji! Pe curând!
‎La naiba!
‎- Nu-s doar niște fasciști furioși. ‎- Nu.
‎E o armată întreagă.
‎- Ce e cu voi? ‎- Suntem doar noi.
‎Îți explicăm.
‎Trebuia să aprindem lampa.
‎- Da, scuze. ‎- Da.
‎- Te-ai speriat. ‎- Un pic. Da.
‎Putem vorbi?
‎Adevărata întrebare e ‎de ce face Brunner asta.
‎Are o armată de drogați. ‎Controlează cartierele.
‎- Îi elimină pe cei incomozi. ‎- Sau pe noi.
‎Nu e vorba doar de ordine.
‎De aia a fost ales.
‎Ar fi bine să aflăm de ce.
‎Nu vom rezolva cazul astă-seară. ‎Desfac canapeaua.
‎- Puteți dormi împreună? ‎- Sigur.
‎Suntem obișnuiți.
‎Știi la ce mă gândeam mai devreme, ‎când eram în mașină?
‎De mult nu m-am mai simțit ca acasă.
‎Tot cu tine eram.
‎Îmi cer scuze pentru Yasmine.
‎Termină!
‎Ai avut dreptate.
‎Eram gelos pe succesul tău.
‎M-am răzbunat așa cum am știut.
‎Eu nu sunt așa. Îmi cer scuze.
‎Bine.
‎Atât ai de zis?
‎Nu.
‎Nu vrei să-ți ceri scuze, de exemplu?
‎- De ce, mă rog? ‎- Spune-mi tu!
‎Chiar ești o pacoste!
‎Bine. Îmi cer scuze și eu. Poftim!
‎Ești mulțumit?
‎De ce?
‎Pentru examenul de comisar.
‎Te-am umilit.
‎Din cauza lui Yasmine.
‎Cred că voi reuși să te iert într-o zi.
‎Facem progrese. E bine.
‎Știi la ce mă gândesc?
‎Pic mereu la examenul pentru comisar
‎ca să-l supăr pe tata.
‎Tu l-ai luat. Nu poate fi așa de greu.
‎Mă prefac că n-am auzit. Da?
‎Ai dreptate. E un truc psihologic.
‎Te las s-o ai pe Alice. Eu renunț.
‎Renunți? Crezi că am nevoie ‎de permisiunea ta?
‎Ce tâmpit!
‎Noapte bună, băieți!
‎Vezi? Ce enervant ești!
‎Noapte bună!
‎François! Nu-ți da chiloții jos!
‎Avem multe în comun.
‎Mâncăm același lucru dimineața.
‎- Uimitor! ‎- Da.
‎Nu doar căpșuni și miere.
‎Căpșuni din Dordogne. ‎Miere de salcâm. E un semn.
‎Cât e ceasul?
‎- Nu m-ai trezit. ‎- Dormeai.
‎Nu de aia mă trezeai?
‎Scuze. Ești bine?
‎Da, grozav.
‎Vorbeam cu François.
‎- Ce anume? ‎- Ce să facem.
‎Nu-l putem ataca direct pe Brunner.
‎- Trebuie să-i găsim o slăbiciune. ‎- Rămâneți aici! E sigur.
‎Eu voi aduce dosarele despre el.
‎Apoi, le răsfoim împreună.
‎Bine. Așa facem.
‎- Da? ‎- Da.
‎Mai bine lucrezi cu capul ‎decât cu piciorul.
‎Merg la duș.
‎Nici eu n-am nevoie de permisiune.
‎Sunt dezamăgit. ‎Nu credeam c-o voi cuceri așa de ușor.
‎- Mergem? ‎- De ce?
‎Vrem să știm cu cine luptăm.
‎Mai bine mănânci biscuiți aici?
‎Bine. Așa mă gândeam și eu.
‎- Și Alice? ‎- E prea periculos.
‎Să n-o amestecăm! Hai!
‎Să recapitulăm! Încălcăm protocolul.
‎Vom încerca să fie o anchetă legală.
‎- Am furat o mașină de poliție. ‎- Suntem polițiști.
‎Intrăm prin efracție.
‎Da. Așa e.
‎Futu-i!
‎Aussaresses!
‎Pe acolo!
‎Aussaresses, ajunge!
‎Ce câine prost! Nu înțeleg nimic.
‎Rămâi afară! Știi asta.
‎Înduplecă-l pe stăpânul tău!
‎- Eu urc, tu caută jos! ‎- De ce?
‎- De aia! ‎- De ce nu invers?
‎- Sunt deja aici. ‎- Nu e nimic aici.
‎- Pe-acolo, pe-aici. ‎- Pici?
‎- Pe-aici! ‎- Nu vorbesc africană.
‎Pe aici!
‎Natalia, nu mai suport câinele ăsta. ‎O să scap de el.
‎- Ce câine prost! ‎- Scumpule?
‎Profesorul tău de pian va veni curând. ‎Mergi și repetă!
‎Nu înțeleg.
‎La naiba…
‎Vorbește! Folosește-ți gura!
‎- Cu sunet! ‎- Scuze.
‎Tu mergi pe acolo, eu, pe acolo. ‎Terminăm și ne vedem aici.
‎La ce etaj ești?
‎- De unde număr? ‎- De unde ai plecat.
‎Un etaj mai jos. Două mai sus.
‎Unul sub al tău și unul deasupra mea.
‎Trei mai jos, două deasupra.
‎Pe curând!
‎- Cum ai intrat? ‎- Mai e o ușă.
‎- Deci? ‎- Nimic.
‎- Tu? ‎- Nimic.
‎Am ratat ceva.
‎- La naiba! Brunner! ‎- Ce?
‎Bățul lui.
‎- Nu i-ai văzut bățul? ‎- Nu m-am uitat.
‎- Era mare! ‎- Ești nebun.
‎- Îl ținea în mână! ‎- Ești de-a dreptul țicnit.
‎Trebuie să fie o masă de biliard.
‎Am ratat camera cu masa de biliard!
‎Așa da. Bravo! Ai dreptate.
‎- François? ‎- Da.
‎Ce faci?
‎Vin.
‎Te văd.
‎Da.
‎Da. Bine.
‎- Tipul are un refugiu. ‎- Ce anume are?
‎Un refugiu. Spațiul lui. Un cuibușor.
‎Un tip cu atâta gust ‎nu poate fi așa de rău.
‎O moschee.
‎Un bar cu narghilele. O sinagogă.
‎Un centru pentru migranți.
‎E totul acolo. Ora de început.
‎Ora de plecare, ținta…
‎Asta a descoperit Kevin.
‎Marele proiect care l-a speriat.
‎Atacuri coordonate.
‎Totul începe la ora 17:00.
‎În ce zi?
‎Alice. Scuze că am fugit. ‎E mai rău decât credeam.
‎Adu cât mai multe întăriri! ‎Ne vedem la tipografia Lefranc.
‎Am înțeles.
‎Nu-i pot trimite coordonate GPS ‎fără numărul ei de telefon.
‎Nu-ți pot explica. ‎Îți trimit coordonatele GPS.
‎- Pupici! ‎- „Pupici”?
‎Mi-a scăpat.
‎Aici e.
‎Mersi.
‎Ce convenabil!
‎A sosit timpul, prieteni!
‎- Frații mei! ‎- Da!
‎Să scriem împreună
‎această nouă pagină a istoriei noastre!
‎E timpul să creăm ‎următoarea noastră lume!
‎Da!
‎O lume în care nu ne vom mai teme.
‎Ce om grozav!
‎Fiindcă frica și rușinea
‎trebuie să rămână în trecut!
‎Da!
‎Nu sunteți monștri!
‎- Nu! ‎- Sunteți Rezistența!
‎Eroii!
‎Și…
‎Nu suntem singuri!
‎Nu!
‎Toți prietenii noștri din Europa, ‎dar și din Noua Zeelandă,
‎Rusia, Statele Unite
‎sunt toți la fel ca noi.
‎Speră și rezistă!
‎Dar
‎rezistența
‎nu mai e de ajuns.
‎E timpul să atacăm.
‎Da!
‎Da! Atac!
‎O singură scânteie va ajunge ‎ca ei să înțeleagă că totul e posibil.
‎Voi veți fi scânteia aia!
‎În câteva ore, toți jurnaliștii
‎vor realiza
‎acest adevăr incontestabil.
‎Țara asta e a noastră!
‎Da!
‎Nu-i putem aresta pe toți.
‎Mai ales dacă pleacă. ‎Trebuie să-i ținem aici.
‎Rahat! N-am semnal.
‎Eliberează-te, Franța!
‎Fie ca francezii ‎să fie creatorii legilor lor
‎Afară cu aceia care ne fac probleme
‎Nu le vom accepta tutela
‎Eliberează-te, Franța!
‎Moștenitoare a istoriei ‎și a credinței tale
‎Albul sufletului tău…
‎Mă ocup eu. Ține-i înăuntru!
‎- De ce eu? ‎- De aia.
‎De ce de aia?
‎Nu arăt ca echipa lui Brunner!
‎Iar eu arăt ca un fascist?
‎Nu! Dar nu ești negru.
‎Nu sunt negru?
‎- Ești? ‎- Nu.
‎- Deci? ‎- O spui când îți convine!
‎- Când îmi convine? Nu ești negru! ‎- Merg singur.
‎Cum singur?
‎- Pe aici! ‎- Da. Nu intru cu mâna goală.
‎Improvizez cu ce găsesc.
‎Dacă va fi nasol, ‎cuvântul-cod e numele tău. Da?
‎- „Numele tău”? ‎- Da.
‎E ciudat. N-ai ceva mai simplu?
‎Chiar numele tău! Codul e „Ousmane”.
‎E numele meu. Practic, mă strigi.
‎- Nu e un cuvânt-cod. ‎- Ba da.
‎- Ba nu. ‎- L-am ales eu. Știu că e un cuvânt-cod.
‎- Dacă spui „Ousmane”, mă strigi. ‎- Dacă zici tu…
‎Scuze. Credeam că te vei bucura ‎fiindcă ți-am ales numele.
‎- Deci, ar trebui să-ți mulțumesc? ‎- Nu.
‎Bine. Mulțumesc, François.
‎Așa.
‎Bine, atunci. La revedere!
‎- Sau adio! ‎- Adio?
‎Nu e adio. Nu-ți face griji!
‎Sunt aici.
‎Ce face nenorocitul ăsta aici?
‎Bis!
‎Bravo, doamnă! ‎Ce voce frumoasă! Frumos vibrato!
‎Încăpățânarea dvs. ‎se transformă în prostie.
‎- Da? ‎- Iubitul dvs. e în apropiere?
‎Ne-am despărțit. L-am părăsit.
‎M-am mai gândit.
‎Cred că sunt unul dintre voi. ‎Locul meu e printre voi.
‎Cum procedăm acum? ‎Există un test de aptitudini psihologice?
‎Nu, nu psihologice. Fizice?
‎Am multe bunuri. Sunt alb.
‎Sunt botezat. Se pune?
‎Puțin, nu? Catolic e bine, nu?
‎Urăsc tot ce e importat.
‎Din Africa, Asia,
‎țările arabe, sigur, baza.
‎- Mai puțin mâncarea. ‎- Ajunge!
‎Dacă înaintați, explodăm! Ați înțeles?
‎- Las-o jos! ‎- Ușurel!
‎Da!
‎- Ești singură? ‎- Da. François?
‎E înăuntru. Să terminăm asta și…
‎- Încetează! ‎- Ce faci?
‎De ce n-ați plecat? ‎Ar fi fost mai ușor.
‎- Te-au amenințat? ‎- Crezi că ei sunt băieții răi?
‎- Nu ești tu. ‎- Nici eu.
‎Nici micuța Alice ‎îndrăgostită de polițistul parizian.
‎Fetița simpatică, zâmbăreață? Ești orb?
‎Nu vezi cum e?
‎Nu vom schimba nimic ‎cu câteva patrule în plus.
‎Brunner are dreptate. Reîncepem.
‎- De la zero. ‎- Și omorâți nevinovați?
‎Haide!
‎Asta v-a calmat.
‎Ajunge!
‎Mergi acasă, trădătorule!
‎- Dă-mi aia! ‎- Aveți grijă!
‎- Protejați-vă vocea! ‎- Haide!
‎Chiar m-ai păcălit.
‎Ți-am spus ce voiai să auzi.
‎Ce e? Nu lovești fete?
‎O să detoneze bomba!
‎- Din cauza ta! Haide! ‎- Dă-mi-o!
‎- Nu e conectată! ‎- E un fals.
‎Ousmane! Să nu-ți vină idei!
‎Nu vei schimba cursul istoriei!
‎Bine.
‎Sunt dispus să mor pentru cauză, ‎dar într-o moschee sau KFC.
‎N-o să mor ‎într-o tipografie veche. Ousmane!
‎- Ousmane! ‎- Mă strigă.
‎Noi doi n-am terminat.
‎Ousmane!
‎Ticălosule!
‎Ousmane!
‎„Numele tău”!
‎La o parte!
‎- Ai… ‎- În spate!
‎Oprește! Lasă-mă să intru!
‎Sălbaticule!
‎După tot ce am făcut pentru voi! ‎Mergeți acasă!
‎- Stați, doamnă, conduc! ‎- Tuciuriule!
‎Trebuie să ieși.
‎Tuciuriule!
‎Sunteți nebună?
‎Sunt peste tot!
‎- Hoțule! ‎- E o glumă? E psihopată!
‎Grăbește-te! Ce faci?
‎- Încotro a luat-o? ‎- Nu știu.
‎- Nu l-ai văzut? ‎- Nu știu…
‎Mă apăram!
‎Ia-o la stânga!
‎Îl prindem prin spate.
‎Haide!
‎- Îl vezi? ‎- Nu.
‎- Ce s-a auzit? ‎- Nu știu.
‎Fir-ar!
‎Ai grijă!
‎Unde e? Îl vezi?
‎Aici!
‎- Unde e? ‎- Acolo!
‎- Futu-i! ‎- Dă-l afară! Aruncă-l!
‎- Haide! ‎- Nu pot!
‎Nu știu unde e. Mergi tu, conduc eu!
‎Nu. La naiba!
‎- Unde e Alice? ‎- Cu Brunner.
‎- Poftim? ‎- O să-ți explic.
‎Îi vezi?
‎Nu. Nu e nimeni.
‎Aproape am ajuns.
‎Ți-am zis că e ciudată.
‎Nu-i văd.
‎ELVEȚIA 1
‎Nu. Să mergem la punctul zero!
‎Elveția! Merg în Elveția!
‎Hai!
‎Rahat!
‎Ei sunt.
‎- Ți-ai pus centura? ‎- Nu.
‎Pune-ți-o!
‎- De ce? ‎- Pune-ți-o!
‎E blocată.
‎Haide!
‎- Acolo! ‎- Au apărut!
‎Ai grijă la mașină!
‎Ai grijă!
‎Nu-i văd. Calc-o!
‎Atenție!
‎La naiba! Vin după noi.
‎Calc-o!
‎- Mai repede! ‎- Nu se poate!
‎Oi!
‎- Oi nenorocite! ‎- Sunt peste tot.
‎Ce caută aici? Zău așa!
‎Vin! Repede!
‎Ai grijă! Acolo!
‎- Întoarce! ‎- Futu-i! Unde sunt polițiștii?
‎În fața ta!
‎Haide! Apasă!
‎LIPSĂ SEMNAL
‎Ce faci, Ousmane?
‎- Ești bine? ‎- Ești nebun!
‎- Ce trebuia să fac? ‎- Numai asta nu!
‎Chem ajutoare. Nu-ți face griji!
‎La o parte!
‎Ousmane! E acolo!
‎INIȚIERE NUMĂRĂTOARE INVERSĂ
‎S-a terminat! O singură scânteie.
‎Fitilul a luat foc!
‎ARMAT
‎Avem trei minute!
‎Poliția!
‎Haideți! Afară!
‎Afară!
‎Ieșiți!
‎- Ce e? ‎- Ieșiți!
‎Afară! Nu puteți sta aici!
‎E o bombă!
‎Cum se spune în africană?
‎- De care? ‎- Sud, nord. Nu-mi pasă.
‎- Verific la etaj. ‎- Mă voi sacrifica.
‎Nu voi șterge păcatele ‎strămoșilor mei asupra alor tăi…
‎- Nu e momentul potrivit! ‎- Niciodată nu e.
‎Pe aici!
‎Afară! E o bombă.
‎Ia copiii! Grăbește-te!
‎Grăbește-te! N-avem timp.
‎Afară!
‎- Grăbiți-vă! ‎- E o bombă!
‎E o bombă! Afară!
‎- Haideți! ‎- Afară!
‎Ieșiți! E o bombă!
‎- E bine. ‎- Mai sunt 30 de secunde. Nu reușim.
‎- Uite! ‎- Sunt 20 de metri!
‎Trebuie să încercăm. Hai!
‎S-o facem!
‎Nu vreau să mor. Nu așa. Nu cu tine!
‎Scuze!
‎N-aveam cum să știu.
‎Nenorocitule!
‎Vor avea nevoie de un führer nou.
‎Sau de o „führess”.
‎Ai dreptate. Ai spune o „führess”?
‎- „Führină”? ‎- Nu sună rău.
‎- „Führette”? ‎- Sună a rozătoare.
‎Bine, „führină”. Ai dreptate.
‎- Ce-o să le spunem colegilor? ‎- Nu știu.
‎Cazul a fost închis. ‎Am mers într-o excursie.
‎Ne-a blocat drumul o mașină în viteză.
‎Exact!
‎Simțul datoriei
‎e mai puternic decât cel al aventurii.
‎- Da. ‎- Am răspuns.
‎E un adevărat șoc.
‎Antoine Brunner, ‎liderul Partidului France Vive,
‎a fost acuzat că s-a asociat cu criminali,
‎pentru a comite acte teroriste.
‎Dezastrul a fost evitat ‎datorită a doi ofițeri din Paris.
‎Încă o dată,
‎forțele de poliție au lucrat ‎pentru a proteja cetățenii.
‎Le sunt recunoscătoare
‎echipelor Diviziei Penale din Paris, ‎pe care sunt onorată să le conduc.
‎Vreau să-i mulțumesc și ministrului ‎de interne care, cu această ocazie…
‎Numai funcționarii dau interviuri.
‎Ce rost are să muncim, ‎dacă nu ne vede nimeni?
‎De ce n-ai vrut să mori cu mine?
‎Nu vreau să mor.
‎Nu. Ai zis: „Nu vreau ‎să mor așa, nu cu tine”.
‎- De ce nu cu mine? ‎- De aia.
‎- „De aia” nu e un răspuns. ‎- Zău?
‎- Nu. ‎- Bine, atunci.
‎De ce nu cu mine?
‎În sensul în care eu nu contez. ‎Sunt singur.
‎Nu-i mare lucru, ‎dar tu ești tată, ai un fiu.
‎N-ar fi corect să mori cu mine.
‎- Trebuia să spui asta. ‎- Totul se destrăma în jurul nostru.
‎E o propoziție lungă, ‎așa că ți-am oferit o explicație pe scurt.
‎- Aiurea! ‎- Nu trebuie să mă crezi.
‎E aiurea să spui că tu nu contezi. ‎Ești un tip bun.
‎Și nu ești singur.
‎Mă ai pe mine. Iar eu nu-l am ‎doar pe Yves. Te am pe tine.
‎- Bine. ‎- Cum spuneai mai devreme?
‎O echipă adevărată? Duo?
‎Mai ai sinonime?
‎Ești siropos de când am dormit la hotel.
‎Ce idiot ești!
‎Ai dreptate.
‎Ar fi frumos să se vadă cine muncește.
‎Știi oameni la TV?
‎Și mai bine!
‎MINISTERUL DE INTERNE
‎POLIȚIA NAȚIONALĂ
‎Hoțul!
‎Angajament.
‎Disciplină.
‎Testarea limitelor.
‎Curaj.
‎Altruism.
‎Integritate.
‎Putere.
‎Poliția Națională recrutează.
‎Fă din viața ta o aventură! Vino cu noi!
‎Tăiați!
‎- Tăiați! ‎- A fost bine. Perfect!
‎Asta e. Mersi.
‎Grozav! Perfect!
‎Foarte bine. Îmi place.
‎- Încă o dublă pentru mine? ‎- Nu prea avem timp.
‎Putem trece la numărul 50?
‎- Erai aici? Ți-a plăcut? ‎- Da.
‎Nu e rău, nu?
‎Au găsit un cadavru pe Turnul Eiffel. Vii?
‎Nu pot. Mai am o scenă de filmat.
‎Scuze. Sigur. Vin.
‎- Mă demachiez. ‎- Bine.
‎Doar puțin fond de ten și luciu de buze.
‎Termin repede.
‎- Ce anume? ‎- Luciu de buze.
‎- Sunt cosmetice. ‎- Sunt multe.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Apoi trebuie să refac scena.
‎- Stai! Uite-l! ‎- Divizia Penală din Paris!
‎- Deci? ‎- Nu e rău.
‎Subtitrarea: Daniel Onea