Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jag, Constance Reid, tager dig, Clifford Chatterley,
till min äkta make
att älska och ära i alla våra livsdagar,
i nöd och lust,
i medgång och motgång,
i sjukdom och hälsa.
LADY CHATTERLEYS ÄLSKARE
-Hur känns det? -Jag vet inte. Fråga imorgon.
-Du behöver äta nåt. -Jag behöver få av mig den här.
Hur ser jag ut?
Clifford stannar nog inte så länge på mottagningen.
Hade hans mamma gett sitt bifall?
-Jag vet inte om jag gör det. -Talar vi om klänningen eller bröllopet?
Imorgon ska han till fronten igen. Tänk om vi väntat,
och han hade råkat ut för nåt.
-Kunde ni inte bara ha haft sex? -Hilda! Var allvarlig.
Det är jag. Det är inte lika förpliktande och det är ändå allt Clifford vill.
Clifford är inte sån.
Du känner honom. Han är snäll och omtänksam.
Han gör mig trygg.
Hans släkt är mer traditionsbunden än vår,
men själv är han riktigt framstegsvänlig.
-Är han? -Ja.
-Vet han om den tyska pojken? -Ja, och han bryr sig inte.
Det var före kriget, så det räknas inte.
Jag vet. Jag hade ju en egen tysk pojke.
Min är död.
Det är det jag menar.
Vad?
Jag vill inte se dig lida igen.
Du öppnar ditt…
…hjärta så lätt.
Hilda!
-Clifford! -Förstärkningarna är här.
Tankeläsare.
Jag drack nästan din på väg upp. Skål.
-Vad händer nu? -Våra pappor ska hålla tal.
Kan vi möta dem gemensamt?
Ja visst.
Du ser underbar ut.
Tack.
Är du redo?
Skål för Clifford och Connie,
vårt nya hopp om en arvinge till Wragby.
Clifford och Connie.
Det var inte därför vi gifte oss.
Varför gifter sig en baronet annars?
-För att jag fann Connie. -Och jag dig.
Vi vill tacka de som donerade sina smör- och sockerransoner
till vårt firande.
En skål för nästa lord Chatterley.
Chatterley!
Herregud. "Varför gifter sig en baronet annars?"
Otroligt.
Vill du ha barn?
Ja. En dag.
För vår skull, inte pappas.
Du vill väl det.
Jag tror det.
-Vad? Mår du bra? -Javisst. Förlåt.
Det är bara…
Jag tänker på fronten hela tiden.
-Jag kommer att klara mig. -Ja.
-Vi måste inte. -Jo, jag vill.
Ska jag ändå inte vinka av dig?
Tack.
Vi behöver inte göra en ceremoni av det.
Jag älskar dig.
Hej då.
Du skriver väl?
Varje dag.
Käraste Hilda, jag visste att kriget skulle förändra oss alla,
men inte hur mycket.
Krigsslutet känns som en halv livstid sen, inte ett halvår.
Vi har redan lämnat London.
Vi har flyttat till Wragby,
Cliffords familjegods.
När vi kommit i ordning ska jag skriva oftare.
Kära hälsningar, din syster Connie.
Tack.
Välkommen hem, sir Clifford. Vi har bett för er.
Tack, mr Warren.
Då så.
Tack. Det går bra.
Mr och mrs Warren, det här är min fru,
den nya lady Chatterley.
Så trevligt att träffa er.
Det är mycket som måste göras.
Anställ våra gamla tjänare igen.
-Det har sett bättre dagar. -Vi ska pyssla om det.
Er fars arbetsrum kan bli sängkammare,
då slipper ni trapporna.
Tack, mrs Warren.
Nej.
Vi ställer bagaget här.
Biblioteket blir sängkammare.
Att sova bland böcker inspirerar en författare.
Det var här de hittade min far. De sa att det var hjärtat.
-Jag tror att det var förtret. -Allt det där är över nu.
Livet blir vad vi gör det till.
-Mrs Warren. -Ja?
Kan ni dra ifrån gardinerna?
Javisst, milady.
Ta dig en rundtur.
Ja.
Du får gärna ta rummet ovanför biblioteket med släktporträtten.
Du kan få hela övervåningen.
Välkommen hem.
Går det bra? Stöd dig på mig.
-Beredd? -Ja.
Jag lär mig.
Vad bra.
Vet du…
Jag tänkte bygga ut novellen som jag skrev i Cambridge.
Det kan bli en roman.
-Underbar idé. -Tycker du?
-Blir du min redaktör? -Javisst.
-Maskinskriverska. Jag söker platsen. -Din ansökan får förtur.
-Allt bra? -Ja.
Den är mjukare än jag trodde.
-Första natten på Wragby. -Välkommen.
-Förlåt. -Ingen fara.
Vad?
Jag är ledsen.
Jag kan inte, du vet?
Jag är ledsen.
Det gör inget.
Jag överlever.
Ja.
Jag älskar dig.
Det är inte hela världen.
Vi kommer att bli lyckliga här.
På Wragby.
God dag, sir.
Jag är stark och arbetsam och ni kan lita på mig.
Lily Wheedon. Mamma arbetade här.
Verkligen?
Oliver Mellors?
Ni arbetade för min far före kriget.
Aye, sir.
-Ni var löjtnant i armén. -Ja, sir.
Tror ni att ett liv som skogvaktare räcker för er, efter att ni varit officer?
Lugn och ro gör mig gott.
Jag har fått nog av krig.
Det har jag också.
Ni hittar väl bättre här än jag själv gör.
Nej, jag fick inte följa med mamma hit.
Nåväl, då. Välkommen tillbaka, mr Mellors.
Sir.
Då får vi båda lära oss att hitta.
Tack, Lily.
Jag heter Kelly Martin.
-Tack. -Jag har varit husa i fem år.
Kära Hilda…
Förlåt att jag inte skriver förrän nu.
Det har varit så fruktansvärt mycket att ordna med här.
Men nu har vi tjänstefolk som har gjort underverk med godset.
Clifford är mycket starkare.
Jag är fortfarande den enda som får hjälpa honom,
men han klarar mer för varje dag.
Det dagliga skrivandet
håller hans humör uppe, och han är nästan färdig med sin roman.
"Jag träffade mrs Gertrude på en middag, komma,
hemma hos lord Witherby."
Witherby, W-I-T-H-E-R-B-Y.
"Med den sortens karl som…" Det här är ganska bra.
Det är lugnt här på landet.
Jag saknar vårt liv i London, och dig förstås.
Men jag antar att vi måste leva även när himlen har fallit ner.
Vi har haft gäster.
Mest Cliffords ungdomsvänner.
Tro mig, det är knappast förvånande att de flesta är ogifta.
Ibland har vi även besök av författare som Clifford vill be om råd.
Men mina gamla vänner
verkar alla tro att otur är smittsamt.
Du och Owen har ju rest runt överallt efter kriget,
men när ni slagit er till ro måste vi träffas.
-Stör jag? -Nej, inte alls.
Jag tänkte åka till London några dagar och hälsa på Hilda.
Lämnar du mig i sticket?
-Vi har fullt upp med personal. -Men jag behöver dig.
Bjud hit Hilda. Hon är mer än välkommen.
Hon kan inte lämna London på flera veckor än.
Men sen kommer hon. Bra.
Jag ska gå ut och gå.
Varför? Mrs Warren kan skaffa allt du behöver.
Jag behöver inget. Jag vill bara gå en promenad.
Då så, raring.
-Som du vill. -Herregud.
Hej.
Kom, Flossie.
Kom nu.
Bra.
Jag gick längre bort
och jag kom till en bäck i skogen.
Jag tror att jag vet var det är. Jag kan nog inte komma dit längre.
Vi kan säkert ta dig dit på nåt sätt.
-Så. -Kanske.
Dags igen.
-Beredd? -Ja.
Då så.
Det går bra.
-Gör det? -Ja.
-Tappa mig inte. -Det ska jag inte.
Vänta… Så där ja.
Så ja. Det blir bra. Du kan släppa.
Tack.
-Så. -Där ser du, du behövde inte mig.
-Du avskyr väl det här ibland. -Nej.
Det är inte ditt fel.
Ibland önskar jag att jag hade stupat.
Clifford.
Säg inte så.
Jag klarar mig inte utan dig.
Nu ska vi vädra och få in lite frisk luft.
Vilken blå himmel.
Det är ingen rök från gruvorna. Det är första maj idag.
Du borde gå till Tevershall.
Du kan gå på marknaden.
Stanna inte för länge bara.
Ja, kanske det.
-God dag. -Roligt att träffa er.
Trevligt att träffas, lady Chatterley.
Vad snällt.
Tack.
-Glad första maj, milady. -Glad första maj.
Vem har vi här? Så söt.
-Min Josephine. -Hej, Josephine.
Hälsa på lady Chatterley.
Jag verkar ha den effekten idag.
Jag är mrs Flint, byns lärarinna.
Connie. Trevligt att träffas.
Min man arrenderar Marehay Farm från er.
-Marehay Farm? -Det är nära ert hus.
Sida vid sida står vi för alltid! Starkare ju fler vi är!
Så länge som vi står tillsammans!
Vad var det?
Gruvarbetarna demonstrerar igen.
-Igen? -Låt honom vara!
Händer det ofta?
De måste vara från nån annan gruva.
De får sparken om de demonstrerar i sin egen by.
Så våra gruvarbetare demonstrerar i andra byar?
Inte vet jag.
Jag undervisar barnen, men fruarna ser mig som en utböling.
Då är vi två.
-God dag, lady Chatterley. -God dag.
Ni måste hälsa på oss nån dag.
-Det vore så trevligt. -Gärna.
Tack.
-Vart ska vi? -Du vill alltid ha med mig ut och gå.
Jag vill visa dig en plats.
Stolen är inte till för sånt här.
Mellors. Kan ni hjälpa oss att få igång stolen?
Ja, sir.
Det här är Mellors, vår nya skogvaktare.
Ner med dig, Floss.
Hon vill bara hälsa.
Nu så.
Har ni bott här länge?
Jag växte upp här, ers nåd.
-Behöver ni hjälp? -Mellors klarar det själv. Så.
Hoppsan.
-Inget annat, sir? -Inget annat. Adjö.
Snällt av er. Hoppas det inte var för tungt.
Nej då.
Adjö, ers nåd.
Jag satt ofta här som pojke. En av Midlands finaste utsikter.
Jag vill återställa skogen.
Om inget görs, finns det snart inget England kvar.
Vårt levnadssätt försvinner trots allt vi offrat för det.
Det grämer mig att inte ha en arvinge till detta.
Jag beklagar det.
Tänk om du kunde få en son med nån annan?
Du skämtar väl?
-Varför inte? -Därför att…
Vi är gifta. Jag gifte mig med dig.
Hur kan du föreslå nåt sånt?
Du sa att du önskar dig ett barn.
Du kan få ett barn att älska, ha nåt att göra.
Jag kanske inte kan bli far.
Men om han växer upp här, är han vår.
Menar du verkligen det?
Jag vill förstås inte att du ska bli för hängiven mot honom
men sexualakten är inget jämfört med ett liv tillsammans.
Om du håller känslorna i styr kan detta ordnas som ett tandläkarbesök.
Ett tandläkar…
Bryr du dig inte om vem barnets far är?
Jag litar på ditt omdöme. Du inlåter dig inte med fel sort.
Vårt namns ära beror på den mannens diskretion.
Måste jag berätta för dig vem det är?
Jag bör inte veta.
Är en arvinge så viktig för dig?
Det är viktigt för folket här.
Jag vet att du kan göra det för dem och oss.
Du håller väl med mig?
Jag går i förväg.
Okej.
Det pratas om din bok i London. Den är bra.
Verkligen?
Jag ville skriva nåt speciellt.
Inte bara populärt, utan verkligt förstklassigt.
Kamratkollektivet i hela nordöstra England,
att hålla ihop dem och se till de får all…
Förlåt. Ursäktar ni mig? Bara en sekund.
Ja.
Har de löst världsproblemen här?
-De tror säkert det. -Synd att allt är glömt i morgon.
Ni är författare. Ni borde anteckna.
De vill nog inte ha mig med.
Jag passar inte heller i den här världen.
-Men ni är uppväxt i den? -Knappast. Min far är konstnär.
Jag växte upp i hyrda villor och vaknade i terpentinlukt varje morgon.
Så bohemiskt det låter.
Ni känner er nog inte som en lady alla dagar.
Imorgon åker jag hem. Hoppas jag är välkommen tillbaka.
Irländaren bjuder vi inte hit igen.
Michaelis?
Han skriver bra och är välklädd
men beter sig som Dublin-patrask.
Han vet kanske att han bara blir bjuden för att vara till nytta.
Alla vet var de står.
Du borde äta nåt. Du har magrat.
Jag mår inte bra.
Jag har inte mått bra sen vårt samtal.
Clifford.
Titta här! Mitt foto är i tidningen.
"Chatterleys roman prisas
för sin humoristiska analys av mänskliga motiv
men hans samhällsuppfattning är inte ungdomlig och lekfull
utan märkligt gammalmodig och fåfäng."
-Sluta läsa. -"En underbart uppvisad tomhet."
Det är bara en recension.
Men de har rätt.
De ser rakt igenom mig.
Det är bara tomhet.
Ett hem, kärlek, sex, äktenskap, vänskap, allt.
Du menar inte det.
Jo.
Hela poängen med livet är att acceptera att det är meningslöst.
Jag ska klä på mig.
Connie, det är jag.
Gud, du kom.
-Vad är det? -Jag…
Vad är det för fel?
Berätta.
Vad sysslar du med?
Vad är det här?
Jag ville ha omväxling och…
-Du är sjuk. -Nej, jag mår bra.
Tar ingen hand om dig?
Jo.
Jag är så trött på övervakningen.
Jag kommer inte undan. Jag är så trött.
Så ja.
Tack.
LITTERÄRA NOTISER LORD CHATTERLEYS DEBUT
Connie är inte frisk.
-Tror du inte? -Hon är utmattad. Hon är så smal.
Livet som halvmö passar henne tyvärr illa.
Den här stolen passar mig illa också.
Vad föreslår du? Ännu en tysk soldat?
Hon behöver gå till läkare. Finns det en läkare häromkring?
Jag ska fråga.
Nej, jag tar henne till vår läkare.
Under tiden måste du anställa en sköterska.
-Jag klarar mig. -Jag oroar mig inte för dig.
Vem tar hand om henne när hon tar hand om dig?
-Jag ska prata med Connie. -Det har jag redan gjort.
Du känner en kvinna.
Mrs Bolton. Hon skötte er en gång när ni var ung.
Connie kan inte sköta om dig längre.
Vi är så tacksamma för att ni kunde komma.
Stackars sir Clifford som fått lida så mycket, och ni också.
Man tror att man har en framtid, men så är allt borta.
Min Ted omkom i gruvan efter bara tre års äktenskap.
-Det var tråkigt att höra. -Tänk inte på det.
Lyd bara doktorns order och låt mig ta hand om sir Clifford.
Clifford. Det här är mrs Bolton.
Jag minns mrs Bolton.
-Är alla nöjda? -Tills vidare.
Jag åker hem och Connie ska ta en lång promenad.
Bra. Trevlig resa.
Connie, kan du titta in hos skogvaktaren och fråga om fasanerna har lagt ägg?
Ja visst.
Lady Chatterley.
-Behöver sir Clifford hjälp? -Nej.
-Förlåt om jag stör. -Nej då.
Vill ni komma in?
-Ursäkta. Jag väntade inte besök. -Ingen fara.
Jag ville bara…
Sir Clifford undrar om de nya fasanerna lägger ägg ännu.
Ja, milady. Om några veckor har vi gott om kycklingar.
Vilken fin stuga. Bor ni ensam här?
Alldeles ensam, milady.
-Läser ni James Joyce? -Den var svår att hitta.
Läser ni mycket?
Jag är en tillbakadragen natur.
Men ändå.
Det måste bli hemskt tyst.
Nej, jag har ju Flossie.
Nåväl, jag ska hälsa Clifford.
Om fasanerna.
Och tack.
-Jag följer er ut. -Ja.
Ursäkta.
Vilka fina blommor.
Ta med några hem.
-Nej, jag kan inte. -Hur så?
De är era.
-Säkert? -Ta dem bara.
Adjö då.
Mrs Flint. Jag har plockat blommor åt er.
-Så fina! Så omtänksamt! -Det var ingenting.
Jag ska hitta en vas. Sätt er.
De växer utanför skogvaktarens stuga. Överallt.
Här.
Skogvaktaren är intressant.
Först verkar han butter, men…
Hans gamla lärare pratar ännu om hur duktig han var i skolan.
Inte konstigt att han blev löjtnant.
Men nu bor han där nere? Ensam?
Han har varit gift.
Men hans fru, Bertha,
hade andra karlar hela tiden han var borta.
Det var hemskt. Alla visste om det.
Så de är skilda nu?
Inte ordentligt, tror jag.
Men Bertha Coutts har aldrig gjort nåt ordentligt.
Nu bor hon med nån karl i Stacks Gate.
Ned eller vad han heter.
Mr Mellors är nog glad om han slipper höra från dem.
-Det här är Wendy. -Hej, Wendy.
Vad fin hon är.
Det var en explosion i gruvan, och Ted var bara 28.
Gruvbolaget sa att det var hans eget fel.
Han sprang när han borde ha legat stilla.
Jag fick bara 300 pund i ersättning.
Det förlåter jag aldrig. De stämplade Ted som feg.
Men det var han ju inte.
Han ville bara överleva.
Det där borde Lily göra.
Ni är sköterska, inte husa.
Jag gör det gärna. Det håller tankarna borta.
Det är klockan. Jag måste gå.
Jag hörde hammarslagen.
Jag gör burar åt kycklingarna.
Finns det nån stol här?
Kom in.
Tack.
Jag gör en brasa åt er.
-Nej, gör er inte besvär. -Jo.
Så blir det lite varmare.
-Eller hur? -Tack.
Jag kände inte till kojan.
De flesta gör inte det.
Vilket är bra.
Är den låst när ni inte är här?
-Ibland, milady. -Kan jag få en nyckel?
Vill ni ha en nyckel?
Så kan jag sitta här ibland.
Det finns nog ingen mer nyckel.
Då ordnar jag det.
Du var ute länge.
Förlåt. Är jag sen?
-Mrs Bolton kunde ha gjort te. -Jag kan inte se henne servera te.
Jag minns inget om te i äktenskapslöftena.
Finns det nån extranyckel till fasankojan?
Ja, i arbetsrummet kanske. Hur så?
Det var skönt där. Jag kan sitta där och läsa.
Den fördärvade irländaren?
-James Joyce? -Hans nästa bok ska visst förbjudas.
Synd, jag hade sett fram emot att läsa den.
Var Mellors där?
-Han gillade inte att bli störd. -Vad sa han?
Inget. Det var bara hans sätt.
Han gillar inte att jag springer omkring.
Så går det när en löjtnant blir skogvaktare igen.
Han har haft befälet och känt sig betydande,
sen mister han allt.
Kära Hilda.
Hoppas London inte är lika regnigt
som det är här.
I vanliga fall kan jag ströva omkring så mycket jag vill.
Men den här veckan har jag mest suttit inne och längtat ut.
Jag sitter i en hydda och skriver.
En hemlig plats där jag kan gömma mig.
Bara en person till går hit.
Ingen fara, jag skulle bara ta skydd mot regnet.
Här.
Jag lämnar den här tills jag får en ny.
Se på dig. Du måste vara godsherren.
Det är enkelt.
Man börjar med 32 kort, sjuor till ess…
Han dog förra året. 83 blev han.
-Äggen har börjat kläckas. -Bra.
Jag fick in Madrid. Lyssna.
Vad säger de?
Tusan!
Signalen försvann.
Tusan!
Nå, de unga…
De flesta har lämnat Tevershall nu när kolet börjar ta slut.
Snart är det slut med vår by.
Slut? Säger de verkligen så?
Mrs Bolton, kan ni ringa till gruvan?
-Bjud in mr Linley till middagen. -Ja, sir.
Om jag ändå var i Venedig hos er,
men Clifford klarar sig inte utan mig.
I alla fall inte ännu.
Men nästa semester kommer jag.
Kära hälsningar, din syster Connie.
Så snart vinsten ökar,
bör de klara sig för överskådlig framtid.
-Och vi kan modernisera också. -Ditt skrivande då?
Mina böcker är onödiga.
Men gruvan är ett sjunkande skepp som behöver en kapten.
Har inte gruvarbetarna lidit nog?
-Kan du inte hjälpa dem att gå vidare? -Till vad? Tiggeri?
"Hjälp dem att gå vidare." Du talar som en kvinna.
Och du som en man…
Mr Linley, vad skulle det kosta att bygga en kemisk fabrik?
Till att börja med, 500-700 pund. Inräknat oförutsedda utgifter…
Jag tänkte se kycklingarna.
-Hur många har vi nu? -Arton.
-Får jag klappa en? -Gör det.
-Tänk om den hackar mig? -Hacka tillbaka.
Man ska bara…
Just så. Försiktigt.
-Den darrar. -Ni darrar mer än han gör.
Så ja.
Milady?
Här…
Vill ni sitta ner en stund?
-Förlåt. -Ingen fara.
Förlåt.
Står det så illa till?
Gråt inte.
Sitt ner vid brasan.
-Jag behöver mer ved. -Ja.
Gå inte.
Jag följer er hem.
Mår ni bra nu?
Ni, då?
Jag fortsätter väl ensam.
-Adjö då. -Adjö, milady.
Där är ni. Jag trodde att ni hade gått vilse.
Nej, allt är bra.
Varför låste ni? Jag hälsade på kycklingarna.
Förlåt.
Är Clifford arg? Jag sa inte adjö till gästerna.
Han har inte sagt nåt. Han talar med mr Linley.
Märkte han inte att jag var borta?
Ni känner ju sir Clifford.
Godnatt.
Nej, det är väldigt likt den andra utrustningen.
-God natt, Con. -God natt.
Jag väntade på dig.
Blir inte folk misstänksamma om du fortsätter gå hit?
Att du sänker dig så lågt som till skogvaktaren.
Är du rädd?
Ja, det är jag.
Jävligt rädd.
Inte för vad folk ska tro.
Men om du skulle få ångra…
Vi har ont om tid.
-Vad gör du? -Vad behöver du?
Det här.
Jag kan inte stanna. Nån kan märka det.
Se på mig.
Jag måste gå.
Är vi fortfarande främlingar?
Ursäkta?
Är vi ännu främlingar?
Inte som det verkar för mig.
Kom till stugan imorgon.
Om jag kan.
God natt.
God natt, ers nåd.
-Oliver. -Ja?
Om vi kan producera det där bränslet här…
Connie?
Mår du bra?
-Du är väl inte sjuk igen? -Nej, då. Förlåt. Vad sa du?
Du tycker väl att jag tjatar om gruvan.
Men Tevershall tillhör mig.
En dag ska det gå i arv.
Gruvan behöver hjälp.
Vi måste modernisera. Du och jag.
Min kära syster, jag har tänkt mycket på det du sa på bröllopet.
Att mitt hjärta öppnas för lätt.
Det kanske var så före kriget,
men inte nu längre.
Men nu har mitt hjärta öppnats lite igen.
Trots alla varningar.
Och jag försäkrar
-att det inte har varit lätt. -Se på mig.
Se på mig.
Lady Chatterley.
-Er bok! -Ingen fara. Tack.
Så gör bönderna varje dag
-Hon är perfekt. -Skenet bedrar.
Den där ger oss sömnlösa nätter. Men det är värt det.
Ja, vi är så glada att vi har dig, Josephine.
Visst är vi?
-Clifford och jag har pratat om barn. -Har ni?
Bara för att han inte kan gå,
är inte barn uteslutet.
Det vore väl underbart?
Josephine vill ha nån att leka med.
Visst vill du?
Moderskapet kan visst rekommenderas.
Jag ljög förut. Hon är perfekt.
-Vad gör skogvaktaren här? -Han hämtar mjölk.
-God dag, mr Mellors. -Mrs Flint.
Lady Chatterley.
-Kan ni passa henne? -Javisst.
Josephine. Hej.
Vad har du där?
-Du sa att du skulle komma. -"Försöka" sa jag.
Kommer du senare?
Vad är det här? Vad har du där?
-Varsågod. -Tack.
-Jag ska väl gå. -Jaha.
Hej då, Josephine.
-Ska jag följa er hem? -Det behövs inte.
Hej då, mrs Flint.
-Kom snart tillbaka. -Ja.
Tack igen. Ha det så bra.
Säg hej då.
Hej då.
Hallå!
-Försöker du smyga iväg? -Vad menar du?
-Ursäkta? -Vad menar du?
Du kom inte till stugan.
Du drog dig undan nyss.
Mrs Flint var ju där. Är du galen?
Kom till stugan, då.
Nej.
Det är sent när vi kommer dit.
Vi kan gå in här.
Kom.
-Vad, här? -Ja, milady.
Här.
-Säg inte milady. -Vill du inte vara det?
Inte med dig.
Du vill att jag ska vara ohyfsad.
Ta av den här.
Ta av mina byxor.
Ja.
Lägg dig ner.
Nej.
Titta inte bort. Titta på mig.
Knulla mig.
Vill du det?
Ja.
Ja. Så.
Så, Connie.
Vi kom samtidigt.
Det är bra när det händer.
Vissa får aldrig uppleva det.
Är det sant?
Är det här… Jaha. Ja, fan vet.
Du måste hjälpa mig.
Vet du vad du är?
Ömsint.
Jag sa inte belevad.
Jag är trött på gentlemän.
-De är en annan sort. -Vad menar du?
Döda.
Man måste stänga av sina känslor
för att skicka män till gruvor
eller fabriker…
Eller ut i strid.
Annars måste man leva med det.
Jag har aldrig träffat en man som du.
Det är samma med dig.
Hur då?
Du är vacker.
Först nu inser jag hur ensam jag har varit.
Tack.
Bäst att du går.
Spader tio.
Jag har dig där, med kungen.
-Jag, Connie… -Jag, Oliver…
-…tager dig, Oliver… -…tager dig, Connie…
-…i styrka… -…och i frihet…
…och i extas.
Hur djup är den?
Snälla.
"Varför gillar jag dig?"
"Frukten är svart."
Förlåt att jag stör, ers nåd.
-Jag såg ljuset. -Allt är bra, jag lovar.
Sitt ner. Så trevligt med sällskap.
Det är sant.
Vad gör ni uppe?
Sir Clifford sover illa, så jag tittar till honom.
Precis som med min man.
Jag vakade över honom om han var det minsta förkyld.
Ted.
Ni saknar väl honom.
Det har gått 25 år,
men fortfarande händer det
att jag vaknar och saknar honom.
Ni saknar beröringen.
Ja.
Märkligt, va?
Att ha nån i blodet så där.
Ja.
Man kan bli bitter.
Vore det inte för gruvan, hade Ted levt nu.
Han avskydde att vara där. Men vad kunde han göra? Han satt fast.
Alla sitter väl fast på nåt sätt.
-Vill ni inte gifta om er? -Herregud.
-Var Ted den enda? -Ja.
Man växer ihop med sin man.
Vad har man annars? Barnen, förstås, men…
-Förlåt, det var taktlöst. -Nej.
Var inte orolig.
Det är ingen fara alls.
Det kan finnas hopp.
För er och sir Clifford?
Han har ju blivit mycket bättre.
Så vem vet? Jag kanske får barn.
Ja, då hoppas jag och ber att ni får det.
Ska jag hämta en filt?
Det behövs inte, tack.
Sov gott. Vi pratar mer en annan gång.
God natt.
Seså, gumman.
Vi har det bäst därute.
Seså.
Så ja.
Är hennes nåd inte uppstigen?
Visst är hon det.
-Har hon redan ätit frukost? -Ja. Hon är ute och går igen.
Jag gick själv upp tidigt.
Det var mycket folk ute i morse.
-Skogvaktaren… -Kan ni hämta lite grädde?
-Ja, sir. -Tack.
Sen sir Clifford tog över
har gruvarbetarna fått slita hårt.
Gör inte maskinerna arbetet lättare?
Nej, men ägaren tjänar mer pengar.
Är han inte tillräckligt rik?
Ladyn behöver väl sin grannlåt för att visa att hon står över oss.
Nej, hon är inte sån.
Hon behandlar sina tjänare med samma respekt som en lord eller lady.
Det säger Lily också.
Då är hon värd bättre. Vilket hårt öde.
Men sir Clifford kanske inte är helt ur räkningen ännu.
Han kommer aldrig att kunna gå, men ligga kanske går bra.
Hennes nåd antydde att det kanske kommer ett barn snart.
-Vad? -Nej!
-Otroligt. -Har ni hört på maken?
Hur länge håller de?
Om de sköts väl, kan de hålla i generationer.
På tal om det, sir, får jag fråga
om det finns nån sanning i ryktet att det finns hopp om en arvinge?
Rykten?
Ja. Alla frågar vad jag vet.
Om ryktet saknar grund, ska jag förstås sätta stopp för det.
Jaså minsann.
Ja…
Det kan finnas hopp.
Hej, Con.
Jag hade just ett intressant samtal med mr Linley.
Visste du att det ryktas
att du ska ge Wragby en arvinge?
Nej.
Är det ett skämt?
En profetia, hoppades jag.
Jag har fått brev från far.
Han ska till Venedig i juli och augusti,
och han vill att jag och Hilda följer med.
Juli och augusti.
Inte hela den tiden.
Tre veckor bör vara mer än nog för vårt projekt.
Håller planen på att sättas i verket?
Inte ännu.
Är det helt säkert att du kommer tillbaka?
Naturligtvis.
Säg inte vem det är.
Ingen får veta.
Ja, i så fall antar jag att det går bra, eller hur?
Du vet vad du betyder för mig. Visst gör du?
Och du för mig.
Jag ska resa bort ett tag.
-Vart? -Venedig.
Med sir Clifford?
-Hur länge? -Några månader.
Men inte med sir Clifford. Inte i hans tillstånd.
Nä. Stackars jävel.
-Glöm inte bort mig. -Glömma?
Du vet att ingen glömmer.
Det handlar inte om minne.
Lyssna…
Jag sa till Clifford att jag kanske får barn.
Gjorde du?
Jag tror att jag kanske redan…är…
Oliver?
Vad sa han?
Att han blir glad bara folk tror att barnet är hans.
Och var tror sir Clifford att barnet kommer ifrån?
-Jag sa nåt om att ha en affär i Venedig. -Så det är därför du reser.
Jag ska bara ge sken av att ha en affär.
Så det var därför du ville ha mig. För att få ett barn.
Naturligtvis inte.
Inget av allt det här var planerat.
Vad var planen då?
Vad var planen?
-Vad var planen? -Jag…
-Jag vet inte. -Du vet inte?
Hur fan ska jag veta, då?
Fan i helvete.
Det är ers nåd som bestämmer. Sir Clifford får gärna ta barnet.
Jag har inte förlorat nåt. Tvärtom. Jag hade en fin tid.
-Säg inte så. -Om du utnyttjade mig,
så är du inte den första.
Den här gången var det iallafall trevligt.
Även om det inte är nån särskilt värdig känsla.
Jag utnyttjade inte dig.
Som ers nåd behagar.
Du glömde din bok.
Eller har du utnyttjat den också?
De nya generatorerna minskar behovet av arbetskraft.
-Strejker blir omöjliga. -Arbetarna, då?
Jag tvingar ingen att arbeta för mig.
-Jag förstår att de hatar dig. -Det gör de inte.
De behöver mig, de borde tacka mig. Nån måste ta ansvar för dem.
Du låter som om de var flockdjur.
Inte alla. Ibland utskiljer sig nån från flocken.
Men de flesta har alltid varit styrda.
-Och du kan styra dem? -Ja, för det är vad jag uppfostrats till.
Min roll är att leda, deras att tjäna.
Så vi har inget gemensamt med dem?
Vi måste äta och andas. Det är allt.
Ska vi gå till källan?
God dag, mr Mellors!
Hej.
-Vänta. Jag skjuter på. -Det ska inte behövas.
-Du gör det värre! -Var tyst.
Förbannade stol!
Vänta, stanna!
Mellors.
-Ja, sir Clifford? -Vet ni nåt om motorer?
-Tyvärr inte. Är det nåt fel? -Som ni ser!
Se efter att inget är trasigt.
Jaha…
Ser ut att vara som det ska.
Gå ur vägen, då.
-Jag kan skjuta på. -Det ska inte behövas.
Så.
Ser ni nu? Bra.
Jag bad er att inte skjuta på.
-Då startar den inte. -Ge den en chans.
Bromsen, Clifford.
-Åh, jaha. -Clifford!
Jag är förstås beroende av andra.
Mr Mellors, den behöver visst skjutas på.
-Har ni nåt emot det? -Nej.
Då så.
Vänta nu.
Två, tre.
Bomber iväg.
Sådär ja.
För Guds skull, vad är det med er?
Lungorna är lite slut.
Souvenir från kriget.
Vad fan gör du?
-Han behöver hjälp. -Herregud.
Går det bra?
Den andra stolen behöver nog nya hjul.
Vem tror du att du är?
Hur kan du behandla nån så där?
-Vem? Skogvaktaren? -Han är också krigsskadad.
Om han satt i den där stolen, vad skulle du ha gjort?
Din jämförelse är smaklös.
Och din brist på medmänsklighet är otroligt smaklös.
Du och din styrande klass. Du är som dina släktingar.
Du betalar dina anställda två pund i veckan.
Det är inte att styra.
Det är översitteri.
Kom in, då.
Förlåt.
Förlåt att jag sårade dig.
Jag vill inte ha dig för att få barn.
Jag vill bara ha dig.
Förstår du?
Ja.
Men Clifford måste tro att jag ville hålla ihop äktenskapet,
att idén var hans,
fast allt gick helt fel.
Om han ska ge mig skilsmässa
måste han tro det.
Jag vill bara vara med dig.
Om du vill det.
Det handlar inte om det. Du vet vad jag vill.
Jag måste ju också skilja mig.
Vad hände med Bertha?
Jag gick ut i krig, hon hade andra.
Nu vägrar hon skiljas.
-Men hennes andra man? -Ned? Han är en stor barnunge.
Hon kör med honom.
De super och han skickas hit för att pressa mig på min armépension.
Låt oss inte bråka.
Förlåt.
Varför ger vi oss inte av?
Till Australien.
Nånstans…
Vart som helst.
-Vi tre? -Bara vår familj.
Ingen skulle döma oss.
Det verkar fel att sätta barn till den här världen.
-Du menar inte det. -Jo.
Den här världen, här.
Jag är glad för oss.
Jag är glad att du är glad.
Men när jag tänker på vad människor har gjort mot andra här,
vad ledare har gjort mot sina medmänniskor.
Behandlat dem som mindre värda, nästan döda. De tänker bara på pengar.
De lever för pengar.
Men alla är inte fria att leva som vi vill.
Inte alla kan göra som vi…
Connie.
Vad gör du?
Kom!
Var håller hon hus så länge?
Det är nog regnet som uppehåller henne. Hon har nog sökt skydd i kojan.
-Warren och Betts får hämta henne. -Nej.
Det blir bara prat. Jag kan kila över och se om hon är där.
-Och lämna mig? -Bara lugn.
Vi är snart tillbaka.
Ey up.
Ey up, me duck.
På torsdag reser jag.
Jag kommer förbi på kvällen.
Milady?
Milady. Där är ni ju.
Sir Clifford var orolig för att nåt kunde ha hänt.
Nej då. Jag tog skydd i kojan.
Mrs Bolton.
Ers nåd klarar sig nu.
God kväll. God kväll, ers nåd.
Jag är inget barn. Jag måste inte hämtas!
Säg inte så, ers nåd.
Sir Clifford trodde att ni hade träffats av blixten.
Det är inte ert fel. Clifford är så fånig.
Nu går vi hem.
Resten tar jag hand om.
Du behöver inte skicka folk efter mig.
Gud, var har du varit? Du var borta i timtal, i stormen.
-Vad har du gjort? -Måste jag säga det?
Jag var i kojan.
-Så du ser ut. Ditt hår. -Jag gick ut i regnet, naken.
Är du galen?
Tänk om Mellors hade sett dig i bara mässingen.
Ja, tänk om.
Du har rätt, jag måste snygga till mig.
Connie!
Min syster är här!
Hilda.
-Skönt att se dig. -Det var länge sen.
Skönt att se dig.
Du vet väl att jag har träffat nån?
Jag listade ut det av breven.
Jag har försökt att hålla mig borta från honom.
Men jag kan inte. Han…
Jag älskar honom.
Och… Jag vet.
Jag lovade att vara hos honom inatt.
Tänker du tala om vem han är?
Oliver Mellors. Vår skogvaktare.
Nej, Hilda. Han är underbar.
Han är så förstående och ömsint. Du ska få se, han är ett undantag.
Jag hoppades att du skulle hitta nån.
-Men en tjänare? -Jag släpper honom inte!
Så var det dags igen. Det är som med den tyska pojken.
-Inte alls! -Jo, det är det!
Du tar sex för kärlek och tror att det kan fortsätta bara för att du vill.
Följ med till Venedig och tänk igenom vad du vill.
Jag vet vad jag vill!
-Gör du? -Ja!
Jag far inte till Venedig utan att träffa honom!
Jag trodde att du av alla skulle förstå!
Adjö.
-Hej då. -Du skriver väl?
Roa er nu, och kom hem och muntra upp oss.
Ja. Sköt om er.
Oliver. Det här är min syster Hilda.
-God dag. -Hilda. Oliver Mellors.
-God dag. -Angenämt.
Varsågod och sitt.
Hilda.
Vad ska jag säga?
Vad ni tänker.
Som ni vill.
Så länge ni stannar i stugan går det väl bra,
men vad händer ute i världen?
När Connies vänner börjar undvika henne.
Du är orättvis.
Hon kom underfund med mig.
Det gick fort. Var det nåt jag sa?
Mr Mellors.
Hur ska ni försörja henne när ni har fått sparken?
Tror ni att hon blir lycklig med er?
Ni frågar fel person.
Jag vet bara att hon gör mig lycklig.
-Det har ni tänkt på åtminstone. -Nu räcker det!
Ni vet nog bättre än hon
hur illa detta kan sluta.
Tänk på vad hon betyder för er.
Jag hämtar dig imorgon, Connie. Tidigt.
Låt mig inte vänta.
-Mr Mellors. -Hilda.
Förlåt, det var dumt att ta hit henne.
Bli inte ledsen.
Hon vill skydda mig.
Hon har rätt. Vi har inte tänkt särskilt långt.
Sir Clifford lär bestrida skilsmässan. Han vill behålla vårt barn.
Jag behövde aldrig tänka på sånt innan du dök upp.
Vi går dit upp.
Ja. Skönt.
Ja.
Vad fan vill du, Ned?
Lugn, jag vill inte bråka. Bertha skickade mig.
Hon är ditt problem nu.
-Inte mitt. -Så ser inte hon det.
Som din fru har hon rätt till halva din armépension.
Och hon tänker inte gå med på skilsmässa?
Dra åt helvete, då.
Visst. Jag går.
Jag går.
Har han gått?
Om han inte fick en hjärtattack.
Stanna där tills vi är säkra.
Vad tänker hon?
Gå, då.
Connie.
Men snälla Connie.
Vi ska ju till Venedig. Se inte så eländig ut.
Jag är nog gravid.
Jaså.
Och det är inte Cliffords?
Nej.
Men han accepterar om jag får barn med en annan man.
Verkligen?
-Jag vet inte hur länge jag står ut. -Såja.
Med vad, exakt?
Vad har hänt?
Jag har blivit kär
i en annan.
Du har en älskare.
Nåväl, bra.
Känner jag honom?
Nej.
Men jag tror att jag vill skiljas från Clifford.
För att du är kär i en annan.
Ja, om du vill veta min åsikt,
är det tyvärr ingen bra idé att bryta upp.
Känslor förändras.
Du kan bli kär många gånger, men världen går vidare.
Och Wragby står kvar.
Roa dig om du vill, men håll fast vid Wragby.
Så håller Wragby fast vid dig.
Nu åker vi till Venedig.
DENNA BOK TILLHÖR CONSTANCE REID
VIRGINIA WOOLF RESAN UT
Han kommer hem och tror att han är förmer.
Skyller deras problem på stackars Bertha, och vägrar försörja henne.
-Skamligt. -Jag vet.
Bertha gick dit för att tala förstånd med honom.
-Förstås. -Hon hittade ett sidennattlinne.
Därför syns han aldrig till. Han har en kvinna.
Lady Chatterley lånar ut en bok,
och anklagas för… Ursäkta, det är upprörande.
Javisst. Jag ska inte andas ett ord mer om det.
Men du vet hur skvallret går.
Ingen vill ha det här samtalet, sir, men vi måste.
Det är förstås bara dumheter.
Men skogvaktaren tycks ge upphov till rykten.
Han bör skickas iväg snarast.
Tack för upplysningen, Linley. Den har noterats.
God dag.
Jag vill ringa till London.
Lady Chatterley.
-Hej, mrs Bolton. -God dag.
-Sir Clifford sökte mig. -Javisst. Han är i arbetsrummet.
Tack.
Mr Mellors.
Hennes nåd kommer tillbaka.
-När? -Ikväll. Så fort hon kan.
Hon vill att ni träffas i kojan.
Det…
Det är mörka tider som kommer.
Bäst att hålla sig undan.
Kom in.
Ni är min tjänare,
ni bor på min egendom med mitt tillstånd,
och nu skvallras det om er oanständiga livsföring.
Ni borde sätta stopp för skvallret.
Lady Chatterleys namn har dragits i smutsen.
Hennes namn stod i en bok som hittades i stugan.
Jag har en almanacka med drottningen.
Hon ingår väl också i haremet.
Jag uppskattar inte sarkasmer.
Ni får tid på er till i kväll
och sen ska ni aldrig mer sätta er fot här.
-Har ni förstått? -Ja.
Då ska jag väl packa.
Mrs Flint, ursäkta.
-Josephine ska i säng. -Ni har hört saker.
-Snälla. Vi arrenderar av sir Clifford. -Och så ska det förbli.
Det var Mellors ni sökte. När han hämtade mjölk.
-Inte oss. -Visst ville jag träffa er.
Er bil stod i träddungen.
-Bara en gång. -Jag vill inte veta.
God kväll, lady Chatterley.
Vad gör du?
Vart ska du?
Oliver.
Nu är vi grundligt avslöjade.
Alla pratar.
Jag har fått sparken. Du kan inte visa dig här. Åk till Venedig.
-Men vi kan ge oss av tillsammans. -Se på mig.
Jag har inget att ge dig. Inget jobb, inget hem, inget mål i livet.
Säg inte så. Du betyder allt för mig.
Mellors!
Du måste ge dig av!
Se på mig.
Lova att vi ska leva tillsammans.
-Aye. -Lova.
Aye, min tös. När tiden är inne.
Mellors!
Får jag ta min rock, eller…
Jag ska hitta dig.
Var du än är.
-Ers nåd, ni ska inte vara här. -Nej, mrs Bolton.
Connie.
Allt är sant.
Varför gjorde du så?
-Det var din idé. -Min idé? Nej.
Du visste precis vad jag hade för mig.
Med rätt sorts man, sa jag ju!
Oliver Mellors är en bättre människa än nån annan.
Jag uttryckte mig tydligt.
-Vi enades om reglerna. -Jag väntar hans barn.
Du…
Är du säker?
Men…alla vet.
Nu kan du knappast vänta dig att jag låtsas vara fadern.
Nej…
Det kan jag inte.
Jag vill skiljas.
Jag lämnar dig.
Det får du inte.
Jag är så ledsen över att det blev så här,
men det här äktenskapet har varit väldigt olyckligt en lång tid.
Nej. Inte för mig.
Nåväl, ja.
För att du bestämde reglerna.
Och jag försökte följa dem.
Jag försökte stötta dig på alla sätt.
Men jag fick inget tillbaka.
Ingen tillgivenhet, ingen vänlighet.
Och du fick mig att skämmas för att jag längtade efter det!
-Jag har alltid tyckt om dig. -Ja.
Som du tycker om dina böcker och din radio,
men inte på det sätt som jag behöver.
Jag älskar dig, Connie.
Jag har älskat dig på det enda sätt jag kan.
Jag har gett dig allt jag vet hur man ger.
Det räcker inte.
Prata med mig, då.
Hjälp mig att förstå.
Lär mig att visa dig hur jag känner.
Låt mig gå.
Snälla.
Låt mig gå.
Gå, då.
Men du ska veta
att jag aldrig går med på skilsmässa.
För du svek ditt ord.
Du gjorde mitt liv här på Wragby till ett skämt.
Jag har inte lust att nånsin mer ge dig nåt.
Det har du aldrig haft.
Milady.
Jag vill inte snoka, men jag var orolig.
Var inte det.
Hör på.
Vet ni var Mellors tog vägen?
Nej.
Kan ni be era vänner att höra av sig om de får veta nåt?
Vad ska jag ge för skäl?
Jag älskar honom.
-Säg det. -Ja, milady.
Milady…
Jag hoppas att ni hittar er gentleman.
Tack, mrs Bolton.
Det hoppas jag också.
Så allt är sant? Har hennes nåd lämnat sir Clifford?
Hennes nåd vill
att ni berättar om ni hör nåt om mr Mellors.
"För att jag älskar honom," sa hon.
Hon gav upp allt för hans skull.
Titel, förmögenhet, ställning.
Nu har hon mist honom.
Jag vill inte höra ett ont ord om dem.
Det är en kärlekshistoria.
Börjar inte det här stället tappa charmen?
Vad?
Vi åker hem till London.
Visst.
Jag heter Connie Reid. God afton.
Ha en trevlig kväll.
Hur många gånger har du läst samma sida?
Vad?
Det verkar som om han har hittat dig.
-Herregud. -Ja.
Du vill väl låna min bil igen.
Du blir väl imponerad av att nyheten om din avfärd
har nått mig i min lilla by i Skottland.
En man som kom för att arbeta i gruvan här
berättade för alla på puben om ladyn som föll för en tjänare
och struntade i skvallret eftersom hon älskade honom.
Inga namn nämndes.
Jag var "skogvaktaren."
Du var "ladyn."
Ursäkta, jag söker Oliver Mellors.
-Känner ni honom? -Ja. Han bor där borta.
Tack. Tack, snälla.
Det var en bra historia och jag undrade
om det fanns mer att ta reda på.
En bekant ordnade arbete åt mig på en gård här.
30 shilling i veckan och ett anständigt boende.
Jag ville ha ett mål innan jag tog mig an dig och ett barn.
Jordbruksarbete är inte så fantastiskt meningsfullt
men jag har ett hem.
Jag kan inte veta vad du har gått igenom och vad du har måst avstå ifrån.
Du måste avstå ännu mer för att leva med mig, men…
Oliver!
…det vi har tillsammans
är annorlunda än nåt jag upplevt.
Det finns en liten eld mellan oss hela tiden.
Och att ta hand om en eld som den
är meningsfullt nog för vilket liv som helst.
BASERAD PÅ BOKEN AV D.H. LAWRENCE
Undertexter: Anna Norman