Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎Eu, Constance Reid, ‎te iau pe tine, Clifford Chatterley,
‎în căsătorie,
‎să fim împreună
‎la bine și la rău,
‎în bunăstare sau sărăcie,
‎sănătoși sau bolnavi.
‎AMANTUL DOAMNEI CHATTERLEY
‎- Cum te simți? ‎- Nu știu. Întreabă-mă mâine!
‎- Mănâncă ceva! ‎- Vreau să-mi scot rochia asta.
‎Cum arăt?
‎Ei bine, nu cred că va vrea Clifford ‎să stea mult la petrecere.
‎Crezi că mama lui n-ar fi fost de acord?
‎Nu eu nu prea cred că sunt.
‎Vorbim despre rochie, Hilda, ‎sau despre căsătorie?
‎Se va întoarce pe front dimineață. ‎Imaginează-ți dacă amânam
‎și se întâmpla ceva groaznic!
‎- Nu puteai doar să te culci cu el? ‎- Nu vorbi prostii!
‎Nu-s prostii. Mai puține obligații, ‎oricum asta ar vrea și Clifford.
‎Clifford nu e așa.
‎Îl cunoști. E amabil și grijuliu.
‎Îmi dă siguranță.
‎Familia lui e mai tradițională,
‎dar cred că el gândește ‎destul de progresiv.
‎- Serios? ‎- Da.
‎- Știe de tipul neamț? ‎- Da. Și spune că nu contează.
‎A fost înainte de război, nu se pune.
‎Nu trebuie să mă convingi. ‎Și eu am avut un neamț, mai știi?
‎Ei bine, al meu e mort.
‎Vezi? Asta e!
‎Ce?
‎Nu vreau să suferi din nou.
‎Îți deschizi…
‎inima prea ușor.
‎Hilda!
‎- Clifford! ‎- Au sosit întăririle.
‎Mi-ai citit gândurile.
‎Era să ți-l beau pe trepte.
‎- Noroc! ‎- Noroc!
‎- Și acum? ‎- Tații noștri se pregătesc de toast.
‎Îi întâmpinăm împreună?
‎Desigur.
‎Arăți minunat, Con.
‎Mulțumesc.
‎Ești pregătită?
‎În cinstea lui Clifford și Connie,
‎speranța noastră ‎la un moștenitor la Wragby!
‎Clifford și Connie!
‎Nu ne-am căsătorit pentru asta.
‎De ce altceva s-ar însura un baronet?
‎- Că am găsit-o pe Connie. ‎- Iar eu, pe tine.
‎Le mulțumim celor care și-au donat ‎cupoanele de unt și zahăr
‎ca să putem sărbători.
‎Pentru noul moștenitor Chatterley!
‎Pentru Chatterley!
‎Doamne! „De ce altceva ‎s-ar însura un baronet?”
‎Incredibil!
‎Vrei copii, Clifford?
‎Da. Într-o zi.
‎Pentru noi, nu pentru tata.
‎Dacă vrei și tu.
‎Așa cred, da.
‎Ce e? Te simți bine?
‎Da, sigur. Scuze.
‎Doar că…
‎Mă gândesc la întoarcerea pe front.
‎- Îmi revin imediat. ‎- Sunt convinsă.
‎- Nu trebuie să facem nimic. ‎- Dar vreau.
‎- Sigur nu vrei să te conduc la gară? ‎- Mulțumesc.
‎Să nu facem mult tam-tam, bine?
‎Te iubesc, Con.
‎La revedere!
‎Aștept să-mi scrii.
‎O să-ți scriu zilnic.
‎Dragă Hilda, ‎știam că războiul ne va schimba,
‎dar nu știam în ce măsură.
‎Se pare că s-a terminat acum un veac, ‎nu de jumătate de an.
‎Deja ne-am mutat din Londra.
‎Recent am sosit la Wragby,
‎moșia familiei lui Clifford.
‎După ce ne instalăm, îți voi scrie des.
‎Sora ta iubitoare, Connie.
‎Mulțumesc.
‎Bun-venit acasă, dle Clifford! ‎Ne-am rugat pentru dvs.
‎Mulțumesc, dle Warren.
‎În regulă.
‎Mulțumesc. Pot singur.
‎Dle și dnă Warren, ea este soția mea,
‎noua lady Chatterley.
‎Încântați, milady.
‎Avem mult de lucru.
‎Să angajăm câți muncitori putem!
‎- Bătrâna a văzut și timpuri mai bune. ‎- O revigorăm.
‎Poate doriți să aveți dormitorul ‎în biroul tatălui dvs.,
‎ca să nu vă fie greu cu treptele.
‎Mulțumesc, dnă Warren.
‎Nu.
‎Să punem bagajele aici!
‎Vom dormi în bibliotecă.
‎Somnul printre cărți inspiră un scriitor.
‎Aici l-au găsit pe tata. ‎Se spune că i-a cedat inima.
‎- Cred că a murit de tristețe. ‎- Clifford, nu mai poți schimba asta.
‎Viața este așa cum ne-o facem.
‎- Doamnă Warren! ‎- Da?
‎Trageți perdelele, să intre lumina!
‎Desigur, milady.
‎Poți să faci un tur.
‎Așa am să fac.
‎Poți folosi camera ‎de deasupra bibliotecii, cea cu pozele.
‎Poți avea întregul etaj.
‎Bun-venit, Clifford!
‎Te simți bine? Te țin. ‎Te poți sprijini pe mine.
‎- Gata? ‎- Da.
‎Încep să învăț.
‎Îmi place.
‎Știi…
‎Vreau să dezvolt nuvela ‎scrisă în Cambridge.
‎S-o transform în roman.
‎- E o idee minunată. ‎- Crezi?
‎- Vrei să fii editoarea mea? ‎- Sigur.
‎Lectoră, dactilografă. Candidez la post.
‎Ai pile la angajare.
‎- E bine? ‎- Da.
‎Patul e destul de moale.
‎- Prima noapte la Wragby. ‎- Bun-venit!
‎- Scuze! ‎- E în regulă. Serios.
‎Ce e?
‎Îmi pare rău.
‎Nu mai sunt în stare, știi?
‎Îmi pare rău.
‎Nu-i nimic. Nu-ți face griji!
‎Am să fiu bine.
‎Da.
‎Te iubesc, Con.
‎E ghinion, dar ai să vezi.
‎Vom fi fericiți aici.
‎La Wragby.
‎Salut, dle!
‎Sunt puternic și sârguincios, ‎nu vă voi dezamăgi.
‎Lily Wheedon. ‎Mama a lucrat pentru sir Geoffrey.
‎Serios?
‎Oliver Mellors?
‎Ai lucrat la tatăl meu înainte de război.
‎Da, dle.
‎- Erai locotenent. ‎- Da, dle.
‎Crezi că postul ‎de paznic de vânătoare te va mulțumi
‎după ce ai fost ofițer?
‎Îmi va prii liniștea.
‎Am văzut ce-i face războiul omului.
‎La fel și eu.
‎Sigur cunoști moșia mai bine decât mine.
‎Nu, milady. ‎Nu puteam veni cât timp lucra ea.
‎Foarte bine. ‎Bine ați revenit, dle Mellors!
‎Domnule!
‎În acest caz, vom explora moșia împreună.
‎Mulțumesc, Lily.
‎Sunt Kelly Martin.
‎- Mulțumesc. ‎- Sunt servitoare de cinci ani.
‎Dragă Hilda…
‎Am fost nepăsătoare că nu ți-am mai scris.
‎Scuza mea e că Wragby necesită ‎extrem de multă atenție.
‎Dar măcar acum avem angajații
‎care fac minuni cu renovarea.
‎Clifford și-a recăpătat puterile.
‎Deocamdată doar pe mine mă lasă să-l ajut,
‎dar se descurcă tot mai bine ‎pe zi ce trece.
‎Scrie tot timpul,
‎asta îl înveselește, ‎aproape că a terminat primul său roman.
‎„Am cunoscut-o pe dna Gertrude ‎la un dineu, virgulă, la Lord Witherby.”
‎Witherby, W-I-T-H-E-R-B-Y.
‎„Cu genul de bărbat care…” Îmi place…
‎E liniște aici, la țară.
‎Îmi e dor de viața londoneză
‎și, desigur, de tine.
‎Dar trebuie să ne vedem de viață,
‎prin oricâte greutăți am trece.
‎Am avut musafiri.
‎Prieteni burlaci ai lui Clifford.
‎Nu mă mir că majoritatea nu și-au găsit ‎femeie, crede-mă!
‎Câteodată ne vizitează și scriitori ‎cărora Clifford le-a cerut sfaturi.
‎Se pare că prietenii mei
‎cred că ghinionul e molipsitor.
‎Știu că tu și Owen călătoriți în lume ‎de când s-a terminat războiul,
‎dar, când vă întoarceți acasă, ‎m-aș bucura să te văd.
‎- Te deranjez? ‎- Nu, deloc.
‎Mă gândeam să petrec ‎câteva zile în Londra,
‎s-o vizitez pe Hilda.
‎Vrei să mă lași singur?
‎Casa e plină de servitori.
‎Nu-i vreau. Te vreau pe tine.
‎De ce n-o inviți la noi? E binevenită.
‎Am încercat. Nu poate pleca ‎din Londra câteva săptămâni.
‎Mă bucur că măcar poate să vină.
‎Mă duc la o plimbare.
‎De ce? O putem trimite pe Warren ‎să-ți aducă ce vrei.
‎Nu vreau nimic, Clifford. ‎Vreau să fac o plimbare.
‎Bine, dragă.
‎- Cum vrei. ‎- Doamne!
‎Salut!
‎Flossie, vino aici!
‎Haide!
‎Bravo!
‎Mi-am continuat drumul
‎și am dat de un pârâu ‎care trecea prin pădure.
‎Cunosc locul. Nu cred ‎că voi mai putea ajunge acolo vreodată.
‎Sigur găsim o modalitate dacă vrei.
‎- Da. ‎- Poate.
‎Așa.
‎- Gata? ‎- Da.
‎Așa.
‎E în regulă.
‎- E bine? ‎- Da.
‎Să nu mă scapi!
‎N-am să te scap.
‎Uite, doar…
‎Așa.
‎Așa. Bine. Lasă-mă pe mine!
‎Mulțumesc.
‎- Așa. ‎- Vezi? Nici n-ai avut nevoie de ajutor.
‎- Sigur mă urăști câteodată. ‎- Nu.
‎Nu ți-aș reproșa.
‎Câteodată aș vrea să nu fi revenit.
‎Clifford!
‎Nu vorbi așa!
‎Aș fi pierdut fără tine. Știi bine.
‎Deschid fereastra, să intre aer proaspăt.
‎N-am mai văzut cer așa senin.
‎Nu e fum. Minele sunt închise de 1 mai.
‎Poți merge la Tevershall.
‎Să vezi târgul. Ai voie, știi?
‎Doar să vii la ceai.
‎Poate mă duc.
‎- Salut! ‎- Mă bucur să vă văd, dnă.
‎Mă bucur să vă văd, dnă Chatterley.
‎Ce drăguț!
‎Mulțumesc.
‎Sărbătoare fericită, milady!
‎Sărbătoare fericită! ‎Ea cine e? Drăguța de ea!
‎- E Josephine a mea. ‎- Bună, Josephine!
‎Salut-o pe lady Chatterley!
‎Azi așa reacționează lumea la mine.
‎Sunt dna Flint. Învățătoarea din sat.
‎Eu sunt Connie. Încântată!
‎Soțul meu a închiriat ferma Marehay ‎din moșia dvs.
‎- Ferma Marehay? ‎- Aproape de casa dvs.
‎Cot la cot luptăm pentru totdeauna. ‎Mulțimea îi va opri.
‎Dacă rămânem uniți.
‎Ce a fost asta?
‎Minerii. Iarăși protestează.
‎- Iarăși? ‎- Lăsați-l!
‎Asta… se întâmplă des?
‎Probabil sunt de la o altă mină.
‎Și-ar pierde slujbele ‎dacă ar face asta la ei în sat.
‎Deci minerii noștri din Tevershall ‎protestează în alte sate?
‎Nu știu.
‎Poate au copii în clasa mea,
‎dar nu prea le cunosc ‎pe nevestele minerilor.
‎Nici eu.
‎- Bună ziua, lady Chatterley! ‎- Bună!
‎Vizitați-ne la Marehay odată!
‎- Ne-am bucura. ‎- Cu mare plăcere.
‎Mulțumesc.
‎Unde mergem?
‎Ai vrut să vin cu tine la plimbare.
‎Vreau să-ți arăt un loc.
‎Nu cred că scaunul rezistă.
‎Mellors! Ajută-ne, te rog, ‎să scoatem scaunul!
‎Da, dle.
‎Connie, îl știi pe Mellors, noul paznic?
‎Dă-te jos, Floss!
‎Vrea să se joace.
‎Să vedem…
‎Ai mai fost la Wragby, dle Mellors?
‎Am crescut aici, doamnă.
‎Să vă ajut?
‎Mellors știe să împingă și singur. Așa.
‎Iarăși.
‎Altceva, domnule?
‎Nimic. O zi bună!
‎Mulțumim. Sper că n-a fost prea greu.
‎Nu, n-a fost greu.
‎Vă doresc o zi bună!
‎Când eram mic, stăteam aici cu orele. ‎Priveliștea e minunată.
‎Vreau să refac pădurea.
‎Dacă nu conservăm locurile astea, ‎Anglia va dispărea.
‎Stilul nostru de viață se va sfârși, ‎în ciuda sacrificiilor.
‎Când văd asta, ‎e și mai rău că nu pot avea un fiu.
‎Păcat că nu putem.
‎Ar trebui să faci un copil cu altcineva.
‎Nu vorbești serios.
‎- De ce? ‎- De ce? Fiindcă…
‎Suntem căsătoriți.
‎Sunt soția ta, Clifford.
‎Cum poți să spui așa ceva?
‎Mi-ai spus că-ți dorești un copil.
‎Ai avea pe cine iubi, ‎cu cine să stai toată ziua.
‎Lumea crede că pot face copii.
‎Dacă l-am crește aici, ar fi al nostru.
‎Vorbești serios?
‎N-aș vrea să i te dăruiești complet,
‎dar actul sexual nu se compară ‎cu o viață trăită împreună.
‎Dacă îți ții sentimentele în frâu, ‎poate fi ca o vizită la dentist.
‎O vizită la…
‎Și pot alege eu bărbatul?
‎Am încredere în tine. ‎Nu i-ai permite unui bădăran să te atingă.
‎Un om discret. ‎Numele Chatterley e în mâinile lui.
‎O să vrei să știi cine e bărbatul?
‎Mai bine nu.
‎Un moștenitor e așa important?
‎E important pentru localnici.
‎O poți face pentru ei și pentru familie.
‎Ești de acord cu mine, nu?
‎O iau înainte.
‎Bine.
‎Toată Londra vorbește de cartea ta. ‎E o lucrare bună.
‎Chiar crezi?
‎Voiam să scriu ceva deosebit.
‎Nu doar ceva popular, ceva de primă clasă.
‎Toată gașca din nord-est,
‎să-i ții uniți, să te asiguri că au…
‎Îmi pare rău. Mă scuzați? Doar o secundă.
‎Da.
‎Oare reușesc să rezolve problemele lumii?
‎Ei sigur cred asta.
‎Păcat că până dimineață uită soluția.
‎Ești scriitor. Ia-ți notițe!
‎Pe mine nu mă primesc în acel club.
‎Nicio problemă. ‎Nici eu nu aparțin acestei lumi.
‎- Dar d-ta cu ei ai crescut, nu? ‎- Nici vorbă. Tatăl meu e artist.
‎Am crescut în vile închiriate,
‎iar dimineața mă trezea ‎mirosul de terpentină.
‎Pare un stil de viață boem.
‎Probabil ai zile ‎când nu te simți doamna casei.
‎Mă întorc dimineața. ‎Dacă am noroc, mă mai invită.
‎E ultima dată când am invitat ‎un scriitor irlandez.
‎Michaelis?
‎Scrie bine, știe să se îmbrace,
‎dar se comportă ca un ștrengar din Dublin.
‎Poate știe că e acceptat ‎numai cât timp e considerat util.
‎Fiecare cu poziția sa.
‎Mănâncă ceva! Ai început să slăbești.
‎Nu mă simt bine.
‎Nu mă simt bine de când am vorbit.
‎Clifford!
‎Aici, uite!
‎Poza mea e în ziar.
‎„Nuvela lui Chatterley a atras atenția ‎pentru analiza umoristică a naturii umane,
‎deși părerile lui privind societatea ‎modernă nu sunt tinerești,
‎ci surprinzător de bătrânești ‎și obscen de îngâmfate.”
‎- Clifford, nu mai citi! ‎- „O nimicnicie extraordinară.”
‎E doar o recenzie.
‎Dar au dreptate.
‎M-au deslușit.
‎Totul e nimic.
‎Cămin, iubire, sex, ‎mariaj, prietenie, totul.
‎Nu vorbești serios.
‎Ba eu cred că da.
‎Da. Esența vieții
‎e să înveți să accepți nimicnicia vieții.
‎Mă duc să mă îmbrac.
‎Connie? Connie, sunt eu.
‎Vai, ai venit!
‎- Ce ai? ‎- Eu…
‎Ce ai?
‎Spune-mi ce ai!
‎Ce naiba faci?
‎Ce-i asta?
‎Eu doar… îmi doream o schimbare…
‎Ești bolnavă.
‎- Nu, sunt bine. ‎- Nimeni nu are grijă de tine?
‎Ei au.
‎M-am săturat să fiu urmărită mereu.
‎Nu mai am libertate. E…
‎Sunt epuizată.
‎E în regulă.
‎Mulțumesc.
‎NOUTĂȚI LITERARE ‎DEBUTUL LORDULUI CHATTERLEY
‎Connie nu se simte bine.
‎Așa crezi?
‎E epuizată. Vezi și tu ce slabă e.
‎Mă tem că semi-virginitatea nu-i priește.
‎Nici mie nu-mi priește ‎scaunul ăsta, Hilda.
‎Ce propui? Îi cauți un soldat neamț?
‎Are nevoie de doctor. E vreunul pe aici?
‎O să mă ocup.
‎Nu. O duc la un doctor de încredere.
‎Până atunci,
‎angajează pe cineva să aibă grijă de tine!
‎- Mă descurc, mulțumesc. ‎- Nu-mi fac griji pentru tine.
‎De ea cine are grijă ‎cât ea are grijă de tine?
‎- Am să vorbesc cu Connie. ‎- Eu am făcut-o deja.
‎Sigur o cunoști.
‎Dna Bolton. A avut grijă de tine ‎când erai mic.
‎Connie nu va mai fi îngrijitoarea ta.
‎Mulțumim că ați venit!
‎Sigur e greu pentru dnul Clifford, ‎atâta suferință, și e greu și pentru dvs.
‎Crezi că știi ce viață o să ai ‎și dintr-odată dispare.
‎Eu am fost cu Ted doar trei ani, ‎apoi a murit în mină.
‎N-am știut. Îmi pare rău.
‎Nu face nimic.
‎Faceți cum spune doctorul ‎și lăsați-l pe dl Clifford în grija mea!
‎Clifford! Ea e dna Bolton.
‎Îmi aduc aminte de dânsa.
‎- Suntem cu toții mulțumiți? ‎- Deocamdată.
‎Eu mă întorc la Londra, ‎Connie face o plimbare lungă.
‎Bine. Drum bun!
‎Connie, te oprești la paznic?
‎Să-l întrebi dacă fazanii au ouat?
‎Desigur.
‎Lady Chatterley!
‎- Să-l ajut pe dl Clifford? ‎- Nu. M-a trimis.
‎- Nu vreau să deranjez. ‎- Nu.
‎Vreți să intrați?
‎- Scuze. Nu sunt îmbrăcat corespunzător. ‎- Nu-ți face griji!
‎Voiam doar…
‎Dl Clifford întreabă ‎dacă fazanii noi au ouat deja.
‎Da, milady.
‎Vom avea mulți pui peste câteva săptămâni.
‎E o căsuță frumoasă. Locuiești singur?
‎Singur, doamnă.
‎Îți place James Joyce?
‎A fost greu de procurat.
‎Citești mult?
‎Se potrivește firii mele singuratice.
‎Totuși.
‎E groaznic de liniște aici.
‎Flossie îmi ține de urât.
‎Ei bine, îi transmit lui Clifford.
‎De fazani.
‎Și mulțumesc.
‎- Vă conduc. ‎- Bine.
‎Scuze.
‎Frumoase flori!
‎Luați câteva!
‎- Nu, nu pot. ‎- De ce?
‎Sunt ale dumitale.
‎- Sigur? ‎- Da, vă rog.
‎O zi bună!
‎Doamnă Flint! V-am adus niște flori.
‎- Sunt minunate! Sunteți grijulie. ‎- Cu plăcere.
‎Să căutăm o vază. Luați loc!
‎Cresc lângă casa paznicului. Peste tot.
‎Luați-le pe astea!
‎Un tip interesant, nu? Paznicul.
‎Pare morocănos, dar apoi…
‎Profesorii încă povestesc ‎ce copil deștept era Oliver Mellors.
‎Nu-i de mirare că a ajuns locotenent.
‎Acum trăiește acolo? Singur?
‎A fost însurat.
‎Dar soția sa, Bertha,
‎cât era el plecat, ‎îl înșela cu alți bărbați.
‎A fost groaznic. Știa toată lumea.
‎Acum sunt divorțați?
‎Nu cum trebuie. Nu cred.
‎Dar nimic nu merge cum trebuie ‎cu Bertha Coutts.
‎Trăiește cu un alt bărbat în Stacks Gate.
‎Ned, cred că așa se numește.
‎Dl Mellors sigur nu vrea ‎nici să audă de ei.
‎Ea e Wendy.
‎Salut, Wendy!
‎E frumoasă.
‎A avut loc o explozie în mină,
‎Ted avea doar 28 de ani.
‎Compania a spus că era și vina lui.
‎Voia să fugă, ‎deși trebuia să se întindă pe jos.
‎Despăgubirea a fost de doar 300 de lire.
‎N-am să-i iert niciodată.
‎Să-l facă pe Ted laș.
‎Nu era laș, doamnă Bolton.
‎Voia să supraviețuiască.
‎Pune-o pe Lily să facă asta!
‎Ești infirmieră, nu servitoare.
‎Nu mă deranjează. Dacă îmi umblă mâna, ‎nu îmi umblă mintea.
‎Sună soneria. Mă duc.
‎Nu știam de unde era gălăgia.
‎Pregătesc cotețul pentru pui.
‎Ai un scaun?
‎Intrați!
‎Mulțumesc.
‎Aprind focul pentru dvs.
‎- Nu, nu e nevoie. ‎- Insist.
‎Încălziți-vă puțin!
‎- Bine? ‎- Mulțumesc?
‎Nu știam de căsuța asta.
‎Puțini știu de ea.
‎De asta îmi place.
‎E încuiată când nu ești acasă?
‎Câteodată, doamnă.
‎Îmi dai o cheie?
‎Vreți cheie?
‎Mi-ar plăcea să vin din când în când.
‎Nu știu dacă mai am o cheie.
‎Fac eu rost.
‎Lungă plimbare!
‎Scuze. Am întârziat?
‎Putea dna Bolton să facă ceai.
‎Nu vreau să servească ea ceaiul.
‎În legămintele noastre ‎nu era vorba de ceai.
‎Există oare o cheie de rezervă ‎la căsuța cu fazanii?
‎Da. Poate în birou. De ce?
‎Mi-a plăcut locul. ‎Aș merge să citesc acolo.
‎Cărți ale irlandezului degenerat?
‎Ce, James Joyce?
‎Următoarea va fi interzisă ‎fiindcă e obscenă.
‎Ce păcat! Voiam s-o citesc.
‎Mellors era la căsuță?
‎- Nu s-a bucurat că l-am deranjat. ‎- Ce a zis?
‎Nimic. Doar cum se purta.
‎Poate nu i-a plăcut ‎că am libertate la castel.
‎Asta e dacă un locotenent se face paznic.
‎Asta se întâmplă. ‎A primit rang și importanță,
‎apoi i-au fost luate.
‎Dragă Hilda.
‎Sper că la Londra nu plouă de o săptămână.
‎Aici, da.
‎Până acum, puteam să ies ‎și să explorez cum voiam eu.
‎Dar toată săptămâna ‎am stat închisă în casă,
‎dorindu-mi să pot ieși.
‎Îți scriu dintr-o căsuță de care am dat.
‎Un loc secret unde mă pot ascunde de lume.
‎O singură persoană mai vine aici.
‎Stai liniștit! Tocmai plecam. ‎Am intrat ca să scap de ploaie.
‎Uitați!
‎O pun aici până când fac rost de alta.
‎Ia te uită! Sigur tu ești stăpânul moșiei.
‎E un joc simplu.
‎Se ia un pachet de 32 de cărți, ‎de la șeptar la as…
‎A căzut și a murit anul trecut. ‎Avea 83 de ani.
‎- Puii ies din ouă. ‎- Bine.
‎Am prins Madridul. Ascultă!
‎…deși existau multe dovezi…
‎Ce spun?
‎La naiba!
‎Am pierdut semnalul.
‎La naiba!
‎Ei bine, tinerii…
‎Majoritatea au plecat din Tevershall, ‎cărbunele e pe terminate.
‎Orașul nu mai rezistă mult.
‎Nu rezistă? Ei spun asta?
‎Dnă Bolton, vorbiți, vă rog, la mină?
‎- Invitați-l pe dl Linley la cină! ‎- Desigur, dle.
‎Aș vrea să fiu și eu în Veneția,
‎dar Clifford spune ‎că nu se descurcă fără mine.
‎Deocamdată, cel puțin.
‎Vin în vacanța următoare, promit.
‎Cu dragoste, sora ta, Connie.
‎După ce profitul crește,
‎vor putea supraviețui o vreme.
‎- Să modernizăm. De ce nu? ‎- Clifford, cum stai cu scrisul?
‎Literatura n-are nevoie de mine.
‎Mina e ca un vas ce se scufundă. ‎Doar căpitanul potrivit o poate salva.
‎Nu crezi că minerii au o viață grea?
‎N-ai putea să-i ajuți ‎să treacă mai departe?
‎La ce? La cerșit?
‎„Să treacă mai departe?” ‎Vorbești ca o femeie.
‎Așa grăiește un bărbat.
‎Dle Linley, cât ne-ar costa,
‎aproximativ, o uzină chimică?
‎Ca investiție inițială, ‎cam 500-700 de lire
‎Desigur, sunt și cheltuieli neprevăzute…
‎Am venit casă văd puii.
‎Câți avem?
‎- Optsprezece. ‎- Optsprezece.
‎Pot să pun mâna?
‎Da, vă rog.
‎Dacă mă ciupește?
‎Ciupiți înapoi!
‎Doar…
‎Așa. Încetișor.
‎- Tremură. ‎- Dumneata tremuri mai tare.
‎Așa.
‎Milady?
‎Aici…
‎Așezați-vă puțin înăuntru!
‎- Îmi pare rău. ‎- În regulă.
‎Îmi cer scuze.
‎Deci așa stă treaba?
‎Nu plângeți!
‎Haideți aproape de foc!
‎- Mai e nevoie de lemne. ‎- Bine.
‎Te rog, nu pleca!
‎Vă conduc acasă.
‎Vă simțiți bine?
‎Tu?
‎De aici, merg singură.
‎Rămas-bun!
‎Rămas-bun, milady!
‎Bine că veniți, dnă! ‎Credeam că v-ați pierdut.
‎Nu, sunt bine.
‎De ce ați încuiat ușa? ‎Am fost doar să văd puii.
‎Scuze.
‎Clifford e supărat? ‎Nu i-am salutat pe musafiri.
‎N-a zis nimic. Încă e cu dl Linley.
‎Deci n-a observat că am fost plecată?
‎Doamnă, știți cum e dl Clifford.
‎Noapte bună!
‎Nu. Seamănă cu cealaltă mașină.
‎- Noapte bună, Con! ‎- Noapte bună!
‎Te așteptam.
‎Oare nu va fi suspect
‎dacă tot vii aici?
‎Imaginează-ți cât de umilită ‎te-ai simți cu paznicul soțului tău!
‎Ți-e teamă?
‎Da.
‎Chiar mi-e teamă, da.
‎Nu de părerea oamenilor, milady.
‎Dacă vreodată vei regreta ce am…
‎Să ne grăbim!
‎- Ce faci? ‎- Ce să fac?
‎Asta.
‎Nu pot sta mult.
‎Cineva o să-și dea seama.
‎Uită-te la mine!
‎Trebuie să plec.
‎Tot ne crezi niște străini?
‎Poftim?
‎Tot părem străini?
‎Nu ca alții.
‎Vino la căsuță mâine!
‎Dacă pot.
‎Noapte bună!
‎Noapte bună, domnia ta!
‎- Oliver! ‎- Da?
‎Dacă putem produce acel combustibil aici…
‎Connie?
‎Connie, te simți bine?
‎- Nu ți-e rău iar, așa-i? ‎- Nu, deloc. Scuze. Continuă!
‎Știu că vorbesc numai de mină ‎în ultimul timp.
‎Dar Tevershall e al meu.
‎Îl va moșteni cineva.
‎Mina are nevoie de ajutor.
‎Trebuie s-o modernizăm.
‎Noi doi.
‎Draga mea surioară, mă gândesc mult ‎la ce mi-ai spus la nuntă.
‎Că îmi deschid inima prea ușor.
‎Poate că era așa înainte de război,
‎dar nu cred că e așa și acum.
‎De la un timp, ‎simt că inima mi se deschide iar.
‎Deși m-ai avertizat.
‎Și te asigur,
‎- …n-a fost deloc ușor. ‎- Uită-te la mine!
‎Uită-te la mine!
‎Lady Chatterley!
‎- Cartea dvs.! ‎- E în regulă. Mulțumesc.
‎Dii căluțul meu zglobiu
‎- E perfectă. ‎- N-o lăsați să vă păcălească!
‎Am avut multe nopți albe din cauza ei.
‎Sigur merită.
‎Ne bucurăm că ești a noastră, ‎nu-i așa, Josephine?
‎Așa-i?
‎Și eu îmi doresc un copil cu Clifford.
‎Da?
‎Nu-și poate folosi picioarele,
‎dar poate avea copii.
‎Minunat, nu-i așa?
‎Josephine ar avea cu cine să se joace.
‎Așa-i?
‎Maternitatea e ceva ‎ce vă recomand cu tărie.
‎Am mințit. E perfectă.
‎- Ce caută aici paznicul? ‎- Ia lapte proaspăt.
‎- Bună ziua, dle Mellors! ‎- Dnă Flint!
‎Lady Chatterley!
‎- Aveți grijă de ea? ‎- Sigur.
‎Josephine, salut!
‎Bine, dragă, ce ai acolo?
‎- Ai spus că vii la căsuță. ‎- Am zis că încerc.
‎Vii mai târziu?
‎Ce-i asta?
‎Ce-i asta, deci?
‎Poftim!
‎Mulțumesc.
‎- O să plec. ‎- Bine.
‎Mi-a părut bine, Josephine!
‎- Să vă conduc acasă? ‎- Nu. Nu e nevoie.
‎Bine că v-am văzut.
‎- Mai veniți! ‎- Bine.
‎Mulțumesc încă o dată.
‎Spune, „Pa”!
‎Pa!
‎Hei!
‎Îmi dai papucii, așa-i?
‎Cum adică?
‎Ce-ai spus?
‎Cum adică?
‎Ei bine, n-ai venit la căsuță.
‎Și m-ai respins adineauri.
‎Să nu ne vadă dna Flint. Ai înnebunit?
‎Atunci, hai la căsuță!
‎Nu.
‎Drumul e prea lung, e târziu.
‎Vino pe aici!
‎Haide!
‎Ce, aici?
‎Da, milady.
‎Aici.
‎- Nu-mi spune așa! ‎- Nu vrei să fii lady?
‎Nu cu tine.
‎Vrei să fii tratată mai dur?
‎Dă-o jos!
‎Descheie-mi pantalonii!
‎Da.
‎Întinde-te!
‎Nu.
‎Nu întoarce capul! Uită-te la mine!
‎Vreau să mi-o tragi.
‎Vrei să ți-o trag?
‎Da.
‎Da. Așa.
‎Așa, Connie.
‎Am avut orgasm în același timp.
‎E bine când e așa.
‎Unii n-au parte de asta toată viața.
‎Serios?
‎Partea asta e… Bine, da. Naiba știe.
‎Ajută-mă, Connie, draga mea! Așa.
‎Știi ce ai?
‎Tandrețe.
‎N-am spus că ești domn.
‎Sunt sătulă de domni!
‎- Sunt o rasă aparte. ‎- Cum adică?
‎Nu au viață.
‎Trebuie să-i hrănești cu bucăți din tine ‎care nu mai funcționează,
‎dacă e să trimiți bărbați în mine
‎sau în fabrici sau…
‎pe front.
‎Altfel, suporți consecințele.
‎Nu ești ca bărbații pe care îi cunosc.
‎Nu ești ca celelalte femei.
‎În ce sens?
‎Ești frumoasă.
‎Nu cred că mi-am dat seama ‎cât de singură am fost până acum.
‎Mulțumesc.
‎Mai bine du-te!
‎Decar de pică.
‎Ei bine, te-am învins cu regele.
‎- Eu, Connie… ‎- Eu, Oliver…
‎- … te iau, Oliver… ‎- …te iau, Connie…
‎- …la bine… ‎- …nesilit…
‎- ‎…și în extaz… ‎- …și în extaz…
‎Cât e de adâncă?
‎Te rog.
‎„Ce îmi place la tine?”
‎„Fructul e negru.”
‎Doamnă, îmi cer scuze că vă deranjez.
‎- Am văzut lumină și… ‎- Nicio problemă.
‎Luați loc! Mă bucur să nu fiu singură.
‎Serios.
‎De ce sunteți trează?
‎Dl Clifford n-are somn.
‎Intru la el des.
‎Era la fel și cu soțul meu.
‎Și când era doar puțin răcit, ‎nu dormeam de grija lui.
‎Ted.
‎- Sigur vă e dor de el. ‎- Au trecut 25 de ani,
‎totuși, câteodată, când sunt în pat,
‎mă trezesc și mă gândesc: ‎„Nu e în pat lângă mine.”
‎Doar o atingere.
‎Da.
‎Uimitor, nu-i așa?
‎Cum cineva îți intră așa în sânge.
‎Așa e.
‎E chinuitor.
‎Dacă n-ar fi fost acea mină, ‎Ted ar fi cu mine.
‎Ura să coboare acolo.
‎Ura munca aia, dar n-avea încotro. ‎Era prins în capcană.
‎Ca noi toți, în felurile noastre.
‎Nu v-ați mai măritat?
‎Doamne!
‎- Ted a fost singurul? ‎- Da.
‎Ajungi să fii trup și suflet ‎cu bărbatul iubit.
‎Ce altceva mai ai în viața asta?
‎Copii, desigur, dar…
‎Scuze, mi-a luat-o gura înainte.
‎Nicio problemă. E bine.
‎Mai mult decât bine.
‎Avem speranțe.
‎Cu dl Clifford?
‎Doctorul spune ‎că vindecarea e remarcabilă.
‎Așadar, cine știe?
‎Poate voi avea copil.
‎Sper, mă rog să fie așa.
‎Să vă aduc o pătură?
‎Nu, e bine, mulțumesc.
‎Somn ușor! Păstrați secrete ‎și pentru data viitoare!
‎Noapte bună!
‎Hai, e rândul tău!
‎E mai plăcut afară.
‎Haide!
‎Așa…
‎Doamna s-a trezit deja?
‎S-a sculat înaintea mea.
‎Deci a luat deja micul dejun.
‎Da. A ieșit la plimbare.
‎Și eu m-am trezit devreme.
‎Era multă lume afară azi-dimineață.
‎- Paznicul, el era… ‎- Îmi aduceți niște frișcă?
‎- Da, dle. ‎- Mulțumesc.
‎De când dl Clifford e șeful,
‎minerii sunt exploatați.
‎Credeam că utilajele vor ușura munca.
‎Așa fac mai mulți bani ‎cu mai puțini muncitori.
‎N-are încă destui bani?
‎Nevasta sigur vrea bibelouri și mătase ‎ca să se fălească în fața noastră.
‎Nu, ea nu e așa.
‎Îi tratează pe toți angajații
‎cu respectul cuvenit aristocraților.
‎Și Lily a mea spune la fel.
‎Merită viață mai bună.
‎Are o soartă grea.
‎Se pare că starea dlui Clifford nu e ‎așa de gravă cum credeam noi.
‎Nu-și va mai folosi picioarele, ‎dar celelalte părți pot fi funcționale.
‎Doamna chiar mi-a spus ‎că poate vor avea un copil curând.
‎Poftim?
‎Nu!
‎- Vești minunate. ‎- Ai mai auzit așa ceva?
‎DETALII BURGHIU
‎Cât țin astea?
‎Dacă le întreținem cum trebuie, ‎pot ține generații.
‎Apropo, dle, ‎dacă nu vă supărați că întreb,
‎are vreun sâmbure de adevăr zvonul
‎că putem spera la un moștenitor la Wragby?
‎Asta se zvonește?
‎Da.
‎Toată lumea mă întreabă ce știu.
‎Vreau să clarific dacă zvonul e nefondat.
‎Așa.
‎Ei bine…
‎poate că avem speranțe.
‎Bună, Con!
‎Tocmai am avut ‎o conversație interesantă cu dl Linley.
‎Ai auzit zvonul
‎că Wragby va avea ‎un moștenitor de la tine?
‎Nu.
‎E o glumă?
‎Speram să fie o profeție.
‎Am primit o scrisoare de la tata.
‎Are o invitație în Veneția ‎în iulie și august,
‎și m-a invitat și pe mine și pe Hilda.
‎Și iulie, și august.
‎Pot sta mai puțin.
‎Trei săptămâni ar fi de ajuns ‎pentru ce am stabilit.
‎Planurile sunt în curs de realizare?
‎Deocamdată, nu.
‎Sigur te-ai întoarce la mine?
‎Desigur, da.
‎Nu-mi spune cine e!
‎Să nu se afle!
‎Atunci, cred că ar fi în regulă, nu?
‎Știi cât de mult țin la tine.
‎Nu-i așa?
‎Și eu, la tine.
‎Plec un timp.
‎- Unde? ‎- În Veneția.
‎Cu dl Clifford?
‎- Cât timp? ‎- Doar două luni.
‎Dar nu, nu cu Clifford.
‎Nu-i plac călătoriile, în starea lui.
‎Da. Amărâtul!
‎- N-ai să mă uiți. ‎- Să te uit?
‎Știi că nimeni nu uită.
‎Nu e o chestie de memorie.
‎Uite…
‎I-am spus lui Clifford ‎că poate voi avea un copil.
‎Chiar?
‎Cred că deja sunt… însărcinată.
‎Oliver?
‎Ce-a spus?
‎A spus că s-ar bucura,
‎cât timp lumea crede că e al lui.
‎Ce crede dl Clifford, al cui e copilul?
‎- I-am spus că am o aventură în Veneția. ‎- Așa. Deci de asta te duci.
‎Nu să am o aventură. Doar să pară că am.
‎Deci de asta ai avut nevoie de mine. ‎Ca să ai un copil.
‎Sigur că nu, Oliver.
‎Nu am plănuit asta. ‎N-am plănuit nimic din asta.
‎Atunci, ce plan aveai, Connie?
‎Ce plan aveai?
‎- Ce plan aveai? ‎- Eu…
‎- Nu știu. ‎- Nu știi.
‎Să mă ia naiba dacă eu știu!
‎La naiba!
‎Se întâmplă cum vrea doamna.
‎Dacă ești însărcinată, ‎felicitări dlui Clifford!
‎N-am pierdut nimic.
‎Din contră, am avut experiențe plăcute.
‎- Nu vorbi așa! ‎- Dacă te-ai folosit de mine,
‎nu ești tu prima, nu-i așa?
‎Dar n-a mai fost niciodată așa de plăcut.
‎Desigur, nu e ceva cu care să ne mândrim.
‎Nu m-am folosit de tine, Oliver.
‎Cum dorește doamna.
‎Ți-ai uitat cartea. ‎Sau doar te-ai folosit și de asta?
‎Cu noile generatoare, reducem muncitorii.
‎- Nu vor mai fi greve. ‎- Și cum rămâne cu muncitorii?
‎Nu-s obligați să lucreze la mine, ‎nici eu, să-i iau.
‎- Nu mă mir că oamenii te urăsc. ‎- Nu mă urăsc.
‎Depind de mine. Să fie recunoscători!
‎Ar muri de foame, fără grija mea.
‎Vorbești de parcă ar fi o turmă.
‎Nu toți.
‎Câte unul iese în evidență câteodată.
‎- Majoritatea sunt subjugați de mult. ‎- Și tu ești stăpânul lor?
‎Da, am fost crescut ‎și instruit să fac asta.
‎E rolul meu în societate, ‎iar al lor e să servească.
‎Deci nu suntem cu toții la fel?
‎Avem nevoie de hrană și aer. ‎Dar în alte privințe, nu.
‎Mergem la pârâu?
‎Bună ziua, dle Mellors!
‎Salut!
‎- Stai! Te împing. ‎- Ce rost are, dacă trebuie împinsă?
‎- Așa e mai rău. ‎- Taci o clipă, bine?
‎Drăcie!
‎Așteaptă, stai!
‎Mellors!
‎- Da, dle Clifford. ‎- Te pricepi la motoare?
‎- Mă tem că nu. S-a defectat? ‎- Așa se pare.
‎Uită-te și vezi dacă s-a rupt ceva!
‎Ei, bine…
‎Mie mi se pare în regulă.
‎Dă-te la o parte!
‎- Poate dacă îl împing… ‎- Nu. Funcționează.
‎Da?
‎Vezi? Bine.
‎Împingi? Am zis să n-o faci.
‎- Nu merge dacă nu împing. ‎- Lasă-l, omule!
‎Ai grijă cu frâna!
‎- Bine. Bun. ‎- Clifford!
‎E clar că sunt la cheremul oricui.
‎Se pare, dle Mellors, că trebuie împinsă.
‎- Mă ajuți? ‎- Sigur.
‎Așa.
‎Stai puțin!
‎Doi, trei.
‎Și a pornit!
‎Așa.
‎Pentru Dumnezeu, omule, ce ai?
‎Am plămânii paradiți, dle.
‎Un mic cadou din război.
‎Tu ce naiba faci?
‎- Trebuie să-l ajut! ‎- Pentru Dumnezeu!
‎Ești bine?
‎Cred că celălalt scaun are nevoie ‎de roți noi.
‎Cine te crezi?
‎Cum poți vorbi așa cu un om?
‎Cu cine? Cu paznicul?
‎Și el a fost rănit în război.
‎Dacă el ar fi fost în acel scaun, ‎ce i-ai fi făcut?
‎Comparația e de prost gust.
‎Lipsa compasiunii tale mi se pare ‎de cel mai prost gust.
‎Tu și clasa ta conducătoare. ‎Credeam că ești altfel, dar nu ești.
‎Dai muncitorilor două lire ‎pe săptămână sau să rabde de foame.
‎Asta nu e conducere, Clifford.
‎E exploatare.
‎Vino înăuntru!
‎Îmi pare rău.
‎N-am vrut să te rănesc.
‎Nu te vreau ‎doar ca să-mi faci un copil, Oliver.
‎Te vreau pe tine.
‎Ai înțeles?
‎Bine.
‎Dar Clifford trebuie să creadă ‎că am încercat să ne salvez mariajul,
‎că a fost ideea lui,
‎doar că n-a ieșit bine.
‎Ca să accepte divorțul ‎și noi să fim împreună,
‎trebuie să creadă asta.
‎Vreau să fiu cu tine.
‎Dacă asta vrei.
‎Nu e vorba de ce vreau eu, Connie. ‎Știi ce vreau.
‎Și eu trebuie să divorțez de Bertha.
‎Ce s-a întâmplat cu ea?
‎Eu eram pe front, ‎iar ea s-a încurcat cu alții.
‎Și acum nu vrea să divorțeze.
‎- Și ce-i cu celălalt bărbat? ‎- Ned?
‎E un copil mare.
‎Ea îl terorizează.
‎Beau amândoi, ea îl trimite la mine ‎să-mi ia pensia de veteran.
‎Să nu ne certăm!
‎Îmi pare rău.
‎De ce nu lăsăm totul în urmă?
‎Plecăm în Australia.
‎Sau undeva…
‎Oriunde.
‎- Noi trei? ‎- Doar familia noastră.
‎Nimeni nu ne-ar judeca.
‎Mi se pare greșit și trist ‎să aduci un copil pe lumea asta.
‎- Nu vorbești serios. ‎- Ba da.
‎- Nu. ‎- Adică pe lumea asta, aici.
‎Mă bucur de noi.
‎Mă bucur că te bucuri.
‎Dar mă gândesc la ce e în jur, ‎la ce le fac oamenii semenilor lor,
‎la ce le fac conducătorii semenilor lor.
‎Cum îi umilesc.
‎Sunt pe jumătate morți ‎și le pasă numai de bani.
‎Trăiesc pentru bani.
‎Dar nu toți ne putem trăi viața ‎așa cum vrem noi.
‎Nu toți putem să…
‎Connie.
‎Ce faci?
‎Haide!
‎Unde e? E plecată de ore bune.
‎Sigur așteaptă să se oprească ploaia.
‎Probabil stă la adăpost la căsuță.
‎- Îi trimit pe Warren și pe Betts după ea. ‎- Nu-i trimiteți!
‎Ar trezi suspiciuni.
‎Mă duc eu până la căsuță, ‎văd dacă e acolo.
‎- Ce? Vrei să mă lași singur? ‎- Nu vă faceți griji!
‎Ne întoarcem cât ați clipi.
‎- Da. ‎- Da.
‎- Da, rața. ‎- Da, rața.
‎Plec în Veneția joi.
‎Vin la căsuță cu o seară înainte.
‎Doamnă?
‎Doamnă, vă căutam.
‎Dl Clifford m-a trimis să vă caut. ‎Se temea că ați pățit ceva.
‎Nu. Așteptam la căsuță ‎să se oprească ploaia.
‎Dnă Bolton!
‎De aici, doamna e în siguranță.
‎Vă doresc o seară frumoasă.
‎Nu sunt copil. ‎E revoltător să fiu urmărită.
‎Doamnă, nu spuneți asta!
‎Dl Clifford credea ‎că v-a lovit un trăsnet.
‎Nu e vina d-tale. ‎Clifford n-ar trebui să se agite.
‎Ei bine, să mergem acasă!
‎Mă ocup eu de restul.
‎- Nu trebuie să trimiți servitori. ‎- Unde ai fost?
‎Erai plecată de mult și a venit furtuna.
‎- Ce ai făcut? ‎- Și dacă nu vreau să-ți spun?
‎Am făcut foc la căsuță.
‎- Uite cum îți stă părul! ‎- Am ieșit în ploaie… dezbrăcată.
‎Ți-ai pierdut mințile?
‎Sigur te-a văzut Mellors, ‎țopăind fără haine pe tine.
‎Da, probabil.
‎Ai dreptate, Clifford. ‎Trebuie să mă aranjez.
‎Connie!
‎A venit sora mea.
‎Hilda!
‎- Mă bucur să te văd. ‎- Nu ne-am văzut de mult.
‎Mă bucur să te văd.
‎Știi că am întâlnit pe cineva, nu?
‎Mi-am dat seama din scrisori.
‎Am încercat să mă conving că e un fleac. ‎Am încercat.
‎Dar nu pot.
‎El…
‎Îl iubesc din suflet.
‎Și… Știu.
‎I-am spus că ne întâlnim diseară. ‎I-am promis.
‎Îmi spui cine e?
‎Oliver Mellors.
‎Paznicul de vânătoare.
‎Nu, Hilda. E un om minunat.
‎E atât de înțelegător, are atâta tandrețe!
‎Nu e ca alții, o să vezi.
‎Speram să-ți găsești pe altcineva.
‎- Un servitor al lui Clifford? ‎- Nu renunț la el!
‎Vorbești ca și cu neamțul acela.
‎- Nu este așa! ‎- Ba da, este!
‎Confunzi sexul cu iubirea ‎și crezi că poate merge așa,
‎doar fiindcă așa vrei tu.
‎Te rog, vino la Veneția, ‎mai gândește-te ce vrei cu adevărat!
‎Știu ce vreau!
‎- Serios? ‎- Da!
‎Mă întâlnesc cu el diseară ‎sau nu merg în Veneția. Nu pot!
‎Credeam că, dintre toți, ‎măcar tu o să mă înțelegi.
‎La revedere!
‎- Pa! ‎- Aștept să-mi scrii.
‎Distrați-vă, apoi înveseliți-ne și pe noi!
‎Bine. Aveți grijă de voi!
‎Oliver!
‎Ea e sora mea, Hilda.
‎- Vă salut! ‎- Hilda, el e Oliver Mellors.
‎- Salut! ‎- Încântat!
‎Luați loc!
‎Hilda!
‎Ce vrei să spun?
‎Spuneți ce părere aveți!
‎Bine.
‎Întâlnirile amoroase la căsuță mai merg,
‎dar cum va fi când veți ieși în lume?
‎Când prietenii o vor evita pe Connie.
‎Nu e corect.
‎Deci și-a dat seama.
‎Ce m-a dat de gol? Am spus ceva?
‎Dle Mellors.
‎Cum vrei să o întreții ‎după ce îți pierzi slujba?
‎Chiar crezi că poți s-o faci fericită?
‎Nu-mi puneți întrebarea asta!
‎Eu știu doar ce fericit mă face ea.
‎Te-ai gândit la propria fericire.
‎Ajunge!
‎Înțelegi mai bine decât ea
‎cât de rău se poate termina.
‎Gândește-te la cât de mult ții la ea!
‎Vin să te iau dimineață, Connie. Devreme.
‎Nu mă face să aștept!
‎- Dle Mellors. ‎- Hilda!
‎Îmi pare rău. N-ar fi trebuit s-o aduc.
‎N-o lăsa să te necăjească!
‎Mă protejează.
‎Are dreptate.
‎Nu ne-am gândit la viitor, așa-i?
‎Dl Clifford se va opune divorțului.
‎Va încerca să ne ia copilul.
‎Nu m-am gândit la astea ‎până n-ai apărut tu.
‎Să mergem sus!
‎Da, așa bine.
‎Da.
‎Ce naiba vrei, Ned?
‎Calmează-te! Nu vreau să ne certăm. ‎Bertha m-a trimis.
‎E problema ta acum.
‎Nu a mea.
‎Ea e de altă părere.
‎N-ați divorțat, ‎are dreptul la jumătate din pensia ta.
‎Iar eu am dreptul la divorț. ‎Dar nu mi-l acordă.
‎Șterge-o!
‎Bine. Plec.
‎Plec.
‎A plecat?
‎Fuge cât îl țin picioarele.
‎Stai acolo până suntem siguri!
‎Ce are în cap?
‎Du-te!
‎Connie!
‎Pentru Dumnezeu, Connie!
‎Plecăm la Veneția mâine. ‎N-ai putea să te bucuri?
‎Sunt însărcinată.
‎Așa.
‎Nu e al lui Clifford, așa-i?
‎Nu.
‎Deși spunea că ar accepta ‎să am un copil cu un alt bărbat.
‎Serios?
‎Nu știu cât mai rezist.
‎- Nu te necăji! ‎- Să reziști la ce?
‎Ce este?
‎M-am îndrăgostit
‎de altcineva.
‎Deci ai un amant.
‎E bine.
‎Îl cunosc pe tip?
‎Nu.
‎Vreau să divorțez de Clifford.
‎Din cauza sentimentelor pentru acela.
‎Dacă mă întrebi pe mine,
‎îmi pare rău, dar nu prea ai de câștigat ‎dacă pui capăt mariajului.
‎Pasiunea trece.
‎Azi iubești un bărbat, apoi iubești altul, ‎dar viața nu stă pe loc.
‎Dar Wragby, da.
‎Bucură-te de viață!
‎Dar nu renunța la Wragby!
‎Și nici Wragby nu va renunța la tine.
‎Să mergem la Veneția, bine?
‎ACEASTĂ CARTE ESTE A LUI CONSTANCE REID
‎VIRGINIA WOOLF ‎CĂLĂTORIE ÎN LARG
‎Vine din război ‎și se crede mai presus de noi.
‎Convinge lumea că totul e din vina Berthei
‎și refuză s-o întrețină.
‎- Ce rușine! ‎- Știu.
‎Bertha a mers la căsuță azi ca să rezolve.
‎E logic.
‎A găsit o cămașă de noapte de damă.
‎De asta stă singur. Ascunde o femeie.
‎Dna Chatterley împrumută ‎o carte paznicului
‎și e acuzată că… Scuze, dar e revoltător.
‎Sigur. Nu mai zic nimic.
‎Toți discută despre asta. ‎Știi cum e cu bârfa.
‎Domnule, nu ne dorim conversația asta, ‎dar n-avem încotro.
‎Desigur, e o prostie.
‎Dar se pare ‎că paznicul e înconjurat de zvonuri.
‎Cu cât pleacă mai repede, ‎cu atât mai bine.
‎Apreciez că ai venit să-mi spui, Linley.
‎Țin cont.
‎Alo…
‎Un număr de Londra, vă rog.
‎Pentru Lady Chatterley.
‎- Bună, dnă Bolton! ‎- Bună ziua!
‎Dl Clifford m-a chemat.
‎Da. E în birou.
‎Bine.
‎Dle Mellors!
‎Am sunat-o pe doamna și se întoarce.
‎- Când? ‎- Diseară.
‎Cât de repede poate.
‎Vrea să vă întâlniți la căsuță, ‎să luați o decizie.
‎Urmează…
‎Urmează zile grele, dnă Bolton.
‎Mai bine nu vă amestecați.
‎Intră!
‎Ești sluga mea,
‎stai pe moșia mea din bunăvoința mea,
‎iar nerușinarea ta a ajuns ‎subiect de bârfă.
‎Trebuie să puneți capăt bârfelor…
‎Știi că numele dnei Chatterley ‎a fost ponegrit?
‎Numele ei apare într-o carte ‎găsită la tine.
‎Am o poză cu Regina Maria pe perete. ‎Și ea face parte din haremul meu.
‎Nu-ți accept sarcasmul, Mellors.
‎Părăsește casa până diseară
‎și să nu te mai văd pe moșie!
‎- Ai înțeles? ‎- Perfect.
‎Mă duc să-mi adun lucrurile.
‎Dnă Flint, scuzați-mă!
‎- Trebuie s-o culc pe Josephine. ‎- Sigur ați aflat.
‎Vă rog. Nu pot. ‎Închiriem ferma de la dl Clifford.
‎Și așa și rămâne.
‎L-ați întâlnit aici, nu? ‎Când a venit să ia lapte.
‎- Credeam că ați venit la noi. ‎- Așa a fost.
‎Am văzut mașina parcată în pădure.
‎- A fost o singură dată. ‎- Nu mă interesează.
‎Seară bună, Lady Chatterley!
‎Ce faci?
‎Unde pleci?
‎Oliver!
‎Totul a ieșit la iveală.
‎Toată lumea vorbește.
‎Am fost concediat.
‎Nu poți fi văzută aici, Connie. ‎Trebuie să fii în Veneția.
‎- Dar putem pleca împreună. Acum. ‎- Uită-te la mine!
‎Nu-ți pot oferi nimic.
‎Nu am muncă, nu am casă. ‎Nu am un scop în viață. Nimic.
‎Nu vorbi așa!
‎Tu însemni totul pentru mine.
‎Mellors!
‎Trebuie să pleci!
‎Uită-te la mine!
‎Promite-mi că vom avea o viață împreună!
‎- Bine. ‎- Promite-mi!
‎Bine, draga mea.
‎La timpul potrivit.
‎Mellors!
‎Pot să-mi iau haina sau…
‎Te voi căuta.
‎Oriunde mergi, te voi găsi.
‎- Dnă, n-ar trebui să fiți aici. ‎- Nu, dnă Bolton.
‎Connie!
‎Totul e adevărat.
‎De ce ai făcut asta?
‎- A fost ideea ta. ‎- Ideea mea? Nu.
‎Știai foarte bine în ce urma să mă implic.
‎Cu bărbatul potrivit. Am spus: „potrivit”.
‎Oliver Mellors e un om ‎mai presus de oricine.
‎Ți-am spus clar, Connie.
‎- Am stabilit regulile. ‎- Sunt însărcinată.
‎Ești…
‎Ești sigură?
‎Dar… toată lumea știe.
‎Acum nu te mai poți aștepta ‎să spun că e copilul meu.
‎Nu, eu…
‎Nu mă aștept.
‎Vreau să divorțăm, Clifford.
‎Te părăsesc.
‎Nu, nu poți.
‎Îmi pare rău pentru toată povestea,
‎dar știm amândoi că mariajul nostru
‎e nefericit de mult timp.
‎Nu e. Nu pentru mine.
‎Păi, da.
‎Fiindcă tu ai stabilit regulile.
‎Iar eu am încercat să le respect.
‎Să te sprijin cum pot.
‎Dar tu nu mi-ai dat nimic.
‎Nici cel mai mic semn de tandrețe.
‎Și, ce e mai rău, m-ai făcut ‎să-mi fie rușine că vreau așa ceva.
‎Întotdeauna am ținut la tine.
‎Da, ai ținut la mine.
‎Cum ții la cărțile tale ‎sau la aparatul de radio,
‎dar nu cum aveam eu nevoie.
‎Te iubesc, Connie.
‎Te-am iubit cum știu eu.
‎Ți-am oferit totul, ‎știu ce înseamnă să dăruiești.
‎Nu e de ajuns.
‎Atunci, spune-mi, Con!
‎Ajută-mă să înțeleg!
‎Arată-mi cum să-ți arăt ce simt!
‎Lasă-mă să plec!
‎Te rog.
‎Lasă-mă să plec!
‎Pleacă!
‎Dar să știi ceva.
‎Nu voi accepta divorțul niciodată.
‎Nu te-ai ținut de cuvânt.
‎Și m-ai făcut de râs ‎de față cu întregul Wragby.
‎Nu sunt dispus ‎să-ți mai ofer ceva vreodată.
‎N-ai fost dispus niciodată.
‎Milady!
‎N-am vrut să trag cu urechea, ‎dar eram îngrijorată.
‎N-am nimic.
‎Ascultați!
‎Nu știți cumva unde s-a dus Mellors?
‎Nu.
‎Îi puteți ruga pe prietenii dvs. ‎să vă anunțe dacă află ceva?
‎Ce să le spun că îi întreb?
‎Pentru că îl iubesc.
‎- Spune-le asta! ‎- Bine, milady.
‎Milady…
‎Sper să-l găsiți.
‎Mulțumesc, dnă Bolton.
‎Și eu sper.
‎Așadar, e adevărat?
‎Doamna l-a părăsit pe dl Clifford?
‎Doamna a cerut
‎să-i transmiteți ‎orice aflați despre dl Mellors.
‎„Pentru că îl iubesc”, așa a spus.
‎A renunțat la totul pentru el.
‎Titlul, averea, poziția sa în lume.
‎Iar acum l-a pierdut.
‎Nu accept să fie vorbiți de rău.
‎E o poveste de dragoste.
‎Locul ăsta își piere farmecul, nu?
‎Ce?
‎Să ne întoarcem la Londra!
‎Bine.
‎Sunt Connie Reid. Nu ne cunoaștem.
‎Seară plăcută!
‎De câte ori ai citit pagina aia?
‎Ce?
‎Se pare că te-a găsit.
‎- Doamne! ‎- Da.
‎O să vrei mașina, presupun.
‎Vei fi uimită să afli ‎că vestea plecării tale din Wragby
‎a ajuns și în micul meu sat din Scoția.
‎Un bărbat care a venit să lucreze la mină
‎ne povestea de o doamnă ‎care s-a îndrăgostit de un servitor
‎și nu-i păsa de gura lumii, ‎fiindcă îl iubea.
‎Nu a folosit nume, evident.
‎Mie îmi spunea „paznicul”.
‎Tu erai „doamna îndrăgostită”.
‎Nu vă supărați, îl caut pe Olive Mellors.
‎Îl cunoașteți?
‎Da.
‎Stă peste șosea.
‎Vă mulțumesc mult.
‎Era o poveste frumoasă și mă întrebam
‎dacă poate continua.
‎Un camarad din armată mi-a găsit ‎de muncă la o fermă.
‎Iau treizeci de șilingi ‎și cazare decentă la o casă.
‎Voiam să-mi găsesc un scop ‎înainte să te am pe tine și un copil.
‎Nu prea am găsit asta la fermă,
‎dar măcar am un cămin.
‎Nici nu-mi pot imagina prin câte ai trecut
‎și ce sacrificii ai făcut.
‎Vei fi nevoită să faci și mai multe ‎ca să trăim împreună, dar…
‎Oliver!
‎…dragostea noastră
‎nu se compară cu nimic.
‎Purtăm o mică flacără în inimi. ‎Arde necontenit.
‎Am înțeles că întreținerea ‎unei asemenea flăcări
‎este un scop măreț pentru orice suflet.
‎BAZAT PE ROMANUL DE D. H. LAWRENCE
‎Subtitrarea: Timea Ficzay