Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Null...
to, sju, åtte, tre, åtte, ni, åtte, seks, fem, åtte, fire.
Låre seilet!
- Foran! - Der.
- På fire! - En, to, tre.
- Er vi her fortsatt? - Ja.
Sannheten er at Hilma af Klint forteller oss at kunsten hennes
ikke er abstrakt fantasi.
Hun malte det hun så
og det åndene veiledet henne til å male.
En kvinne vil snakke med deg. Hilma.
- Hun sier at hun er søsteren din. - Å, nei.
- Hva vil hun? - Hun sa noe om å bygge et tempel.
- Det jævla tempelet. - Hun vil vise deg en tegning.
- Hvem er det? - Heksen Hilma.
Fortell henne at jeg er død.
Mr. af Klint sover. Han er ikke helt frisk.
Jeg er lei for det.
No. Nein.
Jeg brenner dem. Det var vel det du ville?
Én, to, tre, fire...
fem, seks, sju,
åtte, ni,
ti, elleve...
98, 99, 100.
Om du er klar eller ei...
nå kommer jeg!
Hilma?
- Hvor var du? - Der oppe. Jeg gjemte meg.
Du skremte meg.
- Jeg så deg hele tiden. - Gjorde du?
- Hermina? Ser du noe? - Nei.
Vent.
Jeg vil hjem.
Forskere kan ikke bare dra hjem. Vi må ha tålmodighet.
Jeg er sulten. Jeg tror ikke at jeg vil være forsker mer.
Hva var det du fant?
Hilma! Se på fasongen.
Det er en spiral.
- Den er fra steinalderen. - Den er vakker.
- Det må den være. - Det må den.
Hilma!
Hei.
Det er et skjelett.
Hvorfor graver de det opp?
De vil studere det. De er også forskere.
Hvordan vet du at det var en dame, Hermina?
- Man kunne se det. - Hvordan da?
- På skjelettet. - Det er umulig.
Det var en kvinnelig soldat fra steinalderen.
- Forsyn deg med tyttebær. - Takk.
- Tegningene mine. - Forsiktig.
- Fuglene... - Hermina.
- Jeg vil studere fuglene. - Fuglene og alle dyrene.
Blomstene og alt som vokser...
Det er absurd å avgjøre kjønn basert på skjelettet.
Ikke vær så sikker, Gustaf.
Men det er ikke vitenskap. Hvis du tenker på det...
- Hilma? - Jeg er her.
Hvor på kartet er vi?
NAUTISK KART AV GUSTAF AF KLINT
Omtrent her.
- Se! Sifrene. - Ja, han målte alt.
Bestefar var også forsker.
35.
18.
Han seilte rundt hele verden.
37.
For å måle dybdene. Overalt.
Så ikke skipene skulle få huller og synke.
Det stemmer.
Én favn.
To favner.
Tre favner.
13 favner.
14 favner.
15 favner.
- Hvor dypt kan det bli? - Dypt.
Én dag skal vi lage vårt eget kart, Hermina.
Som viser alt.
Alt i hele verden.
Og alt annet også.
Fordi vi er forskere.
98, 99, 100.
Klar eller ei, her kommer jeg!
Du er for rask for meg.
Hva er det for en hoste?
- Hvordan har hun det? - Du kan ikke inn dit.
- Hvorfor det? La meg... - Hun må hvile.
Hvorfor det?
Har feberen gått ned?
Hilma!
Hilma! Hilma!
- Ikke... - Jeg må se henne, pappa.
- Nei. - Vær så snill.
Hilma.
Nei.
Fortell meg hvor du er, Hermina.
Så ble det plutselig mørkt...
og det blåste opp.
Uten forvarsel befant vi oss midt i en rasende storm.
Jeg vil studere verden...
for å forstå hvordan ting henger sammen.
Har du andre interesser enn blomster?
Matematikk. Geometri. Biologi.
Astronomi. Faren min lærte meg alt.
Hva med kunst?
Kunst...
er et verktøy i forskningen min.
Et verktøy?
Ja.
Vi lager et kart over alt.
"Vi"?
Jeg må lære meg å male.
Jeg må si at disse er veldig dekorative.
- Det er studier. - Studier?
- Studier av hva? - De skulle ikke være dekorative.
BESKJEDER FRA DEN USYNLIGE VERDEN
KUNSTAKADEMIET
- Unnskyld meg. Hvor skal du? - Teknisk skole for kunstnere.
For malere? Inngangen for kvinner er på baksiden. En liten feil, frøken.
Vi har hatt noen svært talentfulle kvinnelige malere her
etter at vi åpnet dameseksjonen for noen år siden.
Virkelig god kunst. Se på dette fra i fjor.
- Ser dere at det en kvinnes verk? - Nei.
Ser dere det?
Lærerens yndling.
Så dere det?
- Han kommer... - Hun er gal.
Tegn det du ser. Hold fantasiene dine for deg selv.
Fantasier? Er ikke de tingene ekte?
Får jeg et ord med deg, Miss Klint?
Hva er det Hilma ønsker å lære her?
Jeg vil forstå livets hemmeligheter.
Og alt annet også.
- Jeg heter Anna. - Hyggelig. Jeg heter Hilma.
Jeg skal prøve en ny kjole. Vil du være med?
Det er i Kammakargatan. Jeg tror det er denne veien.
Dessverre. Kun for kvinner. Bruk hoveddøren, unge mann.
- Greit. Gå inn og hygg deg. - Du er latterlig.
Jeg har mine metoder. Antrekket er for denne sesongen.
Unnskyld meg.
SPIRITUALISTISKE SKRIFTER
Hva synes du, Hilma? Er det ikke nydelig?
- Vakkert. - Se på bevegelsen.
Tusen takk. Jeg elsker det.
Ta ett. Vi utgir dem hver måned.
Vil du ha et?
Det er søsteren min, Mathilda. Hun er utgiver. Det er vårt magasin.
Det handler om spiritisme. Cornelia tegner og jeg skriver.
Du har aldri sagt at du er kunstner.
- Hun er dyktig. - Jeg er ikke kunstner slik som deg.
Hilma er også en utrolig kunstner.
- Hun går på skolen med meg. - Gjør du? Jeg er så misunnelig.
SANNHETSSØKEREN
"Ånden overlever gjennom tid og rom.
All materie er bevisst.
All materie har liv.
Alt liv fødes på ny."
I dag, når vår kristne religion blir betvilt og undergravd...
kan vi fortsatt stole på åndenes tilstedeværelse.
De omgir oss og er alltid villige til å kommunisere med oss.
Det er Sigrid. Hun er et sterkt medium.
Den høyere bevisstheten er den udødelige delen av oss.
Den delen som aldri dør.
Akkurat som når vi sover
og drømmene våre frigir kroppen vår fra sinnet...
er det døden som setter ånden fri,
så vi kan fødes på ny og vende tilbake til jorden.
Vi teosofer ser ingen konflikt
mellom forskning og religiøs overbevisning.
Men det er religion, alle religioner...
som viser oss sannheten om vår høyere bevissthet.
Den som ikke er synlig.
Jeg var død, men jeg kunne se meg selv utenfra.
Jeg lå i sykehussengen.
- Nei! - Så du det?
Det var som om jeg svevde og så ned på meg selv.
Jeg så at legen dasket meg i ansiktet for å vekke meg.
Men jeg var død.
Men jeg kunne se og høre alt. Jeg var i en annen verden.
- Og det var et skarpt lys... - Lys?
...som omkranset meg.
Det er vanskelig å beskrive, for slikt lys fins ikke på jorden.
Hun var ikke engang død. Hun hallusinerte, og hun overlevde.
INNBLIKK I MENNESKESJELENS SKJULTE LIV
- Ms. Cassel er her, Hilma. - Jeg kommer!
- Sigrid. Jeg heter Hilma. - Hyggelig.
Du har et vakkert hjem.
- Jeg heter Anna. Cornelias venn. - Jeg hørte at dere kom.
- Takk for invitasjonen. - Selvsagt.
Lytter til drømmen.
Til alle drømmene.
Uten kunnskap...
er denne verdenen bare en illusjon.
Det er en spiral. Det er nøkkelen.
Forsvinne.
Uendelighetens pensel er nær.
En engel er til stede.
Mot til å fokusere på drømmene.
Ved pustens slutt fins det en nøkkel.
Sju terskler.
Tre er den første bølgen.
- Og... Hallo. - Hva i alle...
Hei, kjære. Hva er det som foregår her?
Jeg sa jo at vi skulle ha en sammenkomst i kveld.
Er det dette som er sammenkomsten?
Du skulle ha sagt det. Jeg ville ha tatt med flere venner.
Kom hit, kjære.
Har du møtt noen hyggelige gutter på skolen?
Jeg elsker dem. Elsker alle sammen.
- Dessert, Victor! - Jeg kommer.
Du skal vel ikke male i all evighet?
Ingen vil gifte seg med en jente som bare maler.
Jeg går ikke på skolen for å bli gift.
Kom, pappa!
- Vi har ikke råd til å forsørge deg. - Jeg vet det.
Victor!
Ja. Er noe i veien?
- Spør mamma. - Jeg har ikke noe problem.
Du bør gå i krigen i stedet for å spille fele.
Jeg bør finne en mann i stedet for å sløse tid på kunstskolen.
Ikke sant, mor?
Kan du ikke gjøre noe feminint, for en gangs skyld?
Hva er det til dessert?
Hvor gammel tror du at bygningen er?
Vår mest fremstående student: Hilma af Klint. Kom frem.
Du og jeg skal dele atelier!
Jeg visste ikke hva jeg skulle gjøre.
Jeg trodde at jeg måtte bo hos foreldrene mine etter skolen.
Hva gjør du med blomstene, Belle?
- Hold dem ut mot broren din. - Nei.
Nei, dette er... Belle!
Husk at du er svært glad i broren din.
Du har lyst til å gi ham blomster.
Kan du ta frem blomstene? Der, ja.
Litt ned med haken.
Et tegn på kjærlighet.
Hendene ut av lommene og rett deg opp i ryggen.
- Beklager. - Vær så snill, Belle.
Du kan la den ligge. Jeg har tegnet den.
Hun elsker nok broren, men gjemmer blomstene. Jeg maler det jeg ser.
Du kan forestille deg at hun gir blomstene til broren sin...
Blomstene foran. Sånn. Vakre blomster.
"For å virkelig bli kjent med verden...
skal du se dypt inn i din egen sjel.
Og for å virkelig bli kjent med deg selv,
skal du interessere deg for verden."
- Det er bra. - Det gir mening.
"I verden..."
Her er den.
- Hvem har skrevet det? - Rudolf Steiner. Østerriksk filosof.
Han sier at farge er naturens og universets sjel.
Og gjennom farger mottar vi beskjeder fra sjelen.
Det er også bra.
Jeg må ha møtt den mannen i et tidligere liv.
Han er som en sjelevenn.
Jeg må snart selge et maleri.
- Hvorfor det? - Jeg trenger pengene.
Bestefar ga oss et nobelt navn, men...
det kommer dessverre ikke med penger.
Jeg har det motsatt. Vanlig navn. Stinn av penger.
- Penger har aldri interessert meg. - Bare rike bryr seg ikke om penger.
Se på dette.
Fuglene er så vakre. Ser du dem?
Hvis jeg kunne dø...
bare et øyeblikk...
for å se hvordan det ser ut på den andre siden...
Det er jeg ikke så sikker på.
Hvor er "den andre siden"? Hvordan ser den ut?
En som har nådd dypet av sjelen...
ser utover uten å bare se havet...
Han ser Guds skaperverk.
Hører du det, vann? Du er Guds skaperverk.
Det er så fornøyd. Hør på det.
Fortere! Fortere!
Jeg er tilbake på sjøen, Hilma.
Hjertet mitt.
Ikke vær bekymret for meg. Havet er rolig.
Ja, det er datteren hans. Hilma. En underlig pike.
Hun maler.
Maler.
Takk.
Hilma. Det går bra.
Uansett er det god øving, og det skal være innbringende også.
- Hvordan betaler de? - Per tegning, tror jeg.
Hvor mye betaler de?
- Jeg vet ikke. Mye! - Jeg bryr meg ikke.
Se på musklene her,
og tegn sammenkoblingen med åren som renner her.
- Det lukter så vondt. - Jeg sa det til deg.
Jeg så innsiden av åren.
Du verden.
Det er som en ny verden åpner seg.
- Ta denne. - Nei, jeg kan ikke.
- Ta den. Jeg trenger den ikke. - Takk.
- Vil du ha lunsj? - Selvsagt.
Damer. Beklager at jeg forstyrrer.
Mr. Munch vil invitere dere til utstillingen hans på Blanch's.
Den åpner i dag.
Gjør meg den ære.
Ikke være lei deg.
Hun er trygg der hun er.
Søsteren min er alltid med meg.
Alle sammen...
er med oss.
Bra. Det er bra.
Mal alltid på din egen måte.
God kveld, alle sammen.
Jeg heter Amaliel.
Takk for at dere åpner øynene deres for å se...
ørene deres for å høre...
og hjertene deres for å ta imot.
Alle verdener er forent.
Det guddommelige bor i alt.
Jeg kommer med et formål.
De hemmelige verdener skal avsløres.
Dere er utvalgt til å dokumentere dem i kunsten deres.
Det usynlige vil bli synlig.
Vi vil avdekke sannheten vår.
Avdekke hemmelighetene våre for at dere kan dokumentere dem.
Det er en verden dere ikke kjenner...
men den bor i oss alle.
Jeg så det.
Vi er alle ett.
- Jeg så det. - Så du dem virkelig?
- Hva mener du? - Jeg forstår ikke.
De vil at vi skal male de usynlige verdenene.
- Vi kan miste sjelene våre, Hilma. - Cornelia...
Vi må vite at det er risikoer.
Det er risikoer. Ernst Josephson har gått fra forstanden.
Han var allerede gal. Han er en mann.
Han har signert kunsten sin i avdøde kunstneres navn.
- Det skal ikke vi gjøre. - Det er farlig.
Jeg forstår ikke.
Har vi alle blitt utvalgt til denne oppgaven?
De vil at det skal være en maler.
Men alle kan vel ta del i det. Ikke sant, Anna?
- Vi kan hjelpe til. - Ja. Selvsagt.
Hilma og Anna? Hvem har sagt det?
Det kom fra åndene.
- Jeg er også maler. - Selvsagt. Det er bare...
Du har ikke utdannelsen, Cornelia.
- Jeg hadde ikke muligheten. - Alle sammen er utvalgt.
Alle er utvalgt. Det er et viktig arbeide.
For å lykkes må alle bidra.
Aksepterer alle oppgaven og det harde arbeidet den medfører?
Ja. Ja!
Vi er rede.
Pass deg!
Det blir en forberedelsesperiode.
Dere skal forberede dere gjennom bønn...
og unngå å spise kjøtt og tung og usunn mat.
Dere skal leve uselvisk og sparsomt.
Be for venner og fiender.
Herre, led meg og gi meg styrke.
Frels meg fra fristelser.
Gi oss den sanne verden...
slik du har skapt den. Amen.
Du må spise noe. Se her.
Finn sannheten.
Ingen religion er høyere enn sannheten.
DEN HEMMELIGE LÆREN H.P. BLAVATSKY
Dere fem skal inngå en pakt.
Dere vil forstå når det er på tide å vise frem arbeidet.
Hva sa jeg?
Veldig mye.
Jeg er så trett.
Jeg klarer ikke dette mer. Jeg er for trett.
Jeg vil bare treffe barna mine.
Sigrid.
Det er en guddommelig oppgave, Sigrid.
- Du har så mye kraft. - Jeg har ikke mer igjen.
Vi vil hjelpe deg, Sigrid. Vi gjør dette sammen.
- Jeg er skrubbsulten. Er ikke du? - Egentlig ikke.
Kjønn betyr ingenting.
Gud skapte bare én sjel. Så delte han den i to.
Rudolf Steiner beskriver det.
To sjeler. Mann og kvinne.
De trekkes mot hverandre. De vil forenes igjen.
Menn søker kvinner.
Og kvinner søker vel menn. Men hva vet jeg?
Det er den todelte kraften som fører dem sammen.
Vi skal bruke den kraften.
Den todelte kraften?
Det er en kreativ kraft. Ønsket om å forene.
Vi kan bruke den i maleriene våre.
- Slik du stjeler potetene mine? - Ja.
Jeg har mannens kraft, og du har kvinnens.
Jeg søker mannens makt og visdom.
- Det gjør du nok. - Jeg gjør det.
Og du har kvinnens kraft og varme.
- Har jeg? - Ja.
- Varme? - Vi er som hekte og malje.
- Jeg håper det. - Den perfekte hekte og malje.
Kom.
Vent litt. Du er mannen. Vi bør gjøre det motsatt.
- Du bør hekte meg. - Hvem som er hvem betyr ikke noe.
Så lenge jeg får være mannen.
Er det...ferdig?
Ja. Det er ferdig.
Svært uvanlig.
Jeg har ikke malt det selv.
- Hva mener du? - Du gjorde det, Hilma.
- Du malte det. - Jeg holdt i penselen.
Men jeg malte det ikke selv.
Men...jeg vet ikke.
Det er fantastisk.
- Det var åndene. - Åndene.
Hilma!
Det er utrolig.
Alle må få vite det.
Alle!
Vi må bygge et tempel for kunsten vår.
Et tempel for tilbedelse av kunsten og av Herren.
Et tempel som vil inspirere kommende generasjoner.
Hvor fikk du ideen fra?
Jeg så det.
Åndene kom til meg.
Er du klar for å vise arbeidet ditt?
Dette er inngangen.
Kunsten vår vil henge på veggen her, og så...
stiger man opp til det guddommelige.
- Hilma? - Ja?
Får jeg hjelpe deg?
Jeg trenger min todelte sjel. Jeg trenger den til å inspirere meg.
Gjør du?
Vil du være hekten? Jeg kan være maljen.
Det er stort.
Det er et stort tempel.
Det er ikke for stort.
Greit.
- Si at det ikke er for stort. - Hilma...
- Hilma! - Si det! Si det!
- Kom deg vekk, Hilma. - Si det.
- Gå vekk... Hilma! - Si det.
- Hva er det du gjør? - Si det.
- Gå vekk. - Si det.
Det er ikke...
- Eggene du bestilte? - Gå vekk, Hilma!
Takk.
LILLA
Hva er i veien, Hilma?
Ja, jeg tror det.
Hun i sort er tanten min. Hun er den snåle.
Erik! Hold opp.
Kom hit.
- Jeg ville bare se maleriene hennes. - Det er ikke noe å se.
- Hvorfor kan jeg ikke se dem? - Hvorfor vil du?
Fordi hun er en heks.
Når får vi se hva du holder på med?
Du kan ikke se enda. Det er ikke ferdig.
Jeg får ikke se det uansett.
Si det du, Anna. Hva er det dere holder på med?
Som tante vet, så har vi fått et oppdrag.
Jeg vet det.
Og vi mottar instruksjoner. Eller Hilma mottar instruksjoner.
Det går bra, men av og til er det vanskelig å forstå hva det blir til.
Hva...?
Det er bare vanskelig å se hva det skal representere.
Ser dere ikke hva dere maler?
Jeg mener malerienes betydning.
Jeg tenkte at vi kunne si sannheten.
- Vet vi ikke hva vi gjør? - Gjør vi?
Jeg fikk oppdrag fra åndene...
Du fikk oppdrag? Jobbet vi ikke sammen?
Som hekten og maljen!
Vi gjorde det.
Du ga opp, gjorde du ikke?
Jeg ser bare ikke det samme som du ser.
Og hvorfor male om vi ikke kan vise det til noen?
Jeg vil vise frem arbeidet mitt.
Hvorfor skjuler vi det? Hva venter vi på?
Anna!
Forskere...presenterer ikke arbeidet før forskningen er ferdig.
Jeg er ikke ferdig.
De må henge sammen. Som ett.
Maleriene.
Det er del av et verdenskart.
Fortell meg hvorfor du er så redd for vise dem frem.
Jeg er ikke redd.
Dette er del av våre ti største serier.
Unnskyld meg.
Du kan legge dem fra deg på bordet der borte. Takk.
Jeg beklager.
Disse skildrer livssyklusen vår fra barndom til alderdom.
- Hilma? - Dette er Voksenliv.
- Ja? - Beklager, kan jeg sjekke noe?
- Jeg vil sjekke dette gule. - Det ligner solen.
Hva synes dere?
Vi skal stille dem ut om et par uker.
Nå kan du endelig se dem.
Svært spennende.
Dette er noen av de ti største.
Disse er Voksenliv og dette er...
Vent.
Hva synes du?
Vakkert.
Det er nydelig, Hilma.
Hilma?
Hilma, Hilma...
Nummer seks, takk.
Ser du noe?
Jeg ser et hode. Det er trolig legen.
Korrekt. Nummer fem, takk.
Lys! Jeg er i himmelen!
- Jeg ordner det. - Jeg kan betale denne gangen.
Dette er den nye skrivemaskinen din.
Kan jeg spørre om vi kan ansette henne?
- Hun virker hyggelig. - Ja.
- Takk. - Takk.
"Svenske Oscar Swahn vant gullmedaljen
i skytterkonkurransen for menn under OL i London."
Hun er veldig hyggelig.
- Du vet at jeg ikke har råd. - Jeg tar meg av det.
"...den svenske svømmeren Greta Johansson hadde sin debut i går..."
Galleristene var idioter. De forstår det ikke.
Jeg kan leie vårt eget sted til utstillingen.
Det er like over gaten.
Takk.
"Den berømte filosofen Rudolf Steiner
besøker Stockholm neste uke.
Han vil tale på det Kongelige Bibliotek den. 16..."
Steiner. Sjelevennen min kommer til Stockholm.
Han vil forstå det.
- Hva er sjelevenn på tysk? - Seelenverwandter.
- Seelenverwandter.
- Perfekt. - Seelenverwandter.
Seelenverwandter.
Jeg vet at vi vil finne sannheten om vår eksistens
og våre ukjente dimensjoner.
Alt er mulig,
for det er ingen egentlige grenser for menneskets kunnskap.
- Ich danke Ihnen. - Takk.
- Unnskyld... - Dr. Steiner.
- Autograf, dr. Steiner. - Guten tag.
Signer boken min.
Pass på mor. Thomasine!
- Venninnen min snakker tysk. - Hilma sendte brev til dr. Steiner.
- Jeg skal lese det. - Jeg er en stor beundrer.
Vi må dra, dr. Steiner.
Jeg har sett det samme som deg. Jeg vet hva du beskriver.
Kunsten er evig. Den endrer form.
Dr. Steiner! Kan du signere...?
- Det er sant. - Du skrev det.
Hilma setter pris på om du kommer til atelieret og ser maleriene.
Maler du? Det vil jeg gjerne. Kom.
Imponerende.
Har du malt dem selv?
Ja.
Vakre farger.
Jeg skal stille dem ut i Stockholm om en måned.
Hva skildrer maleriene?
Han spør hva som skildres.
Jeg vet ikke.
Jeg håpet at dr. Steiner kunne forklare det for meg.
Dette er Voksenliv.
- Hva inspirerer deg, frøken Klint? - Hva som inspirerer meg?
Jeg får inspirasjon fra De høye mestrene.
Åndene ga meg oppdraget.
Og søsteren min, Hermina.
Du forstår...
Guddommelige ting skjer når vi setter egoet vårt til side
og gjør rom for noe annet.
Eller noen andre.
Guddommelige ting skjer når vi glemmer oss selv.
Følg meg.
Jeg har vært åndenes verktøy.
Jeg har malt etter deres instruksjoner.
Så frøken Klint står ikke kreativt ansvarlig?
Han spør om du står kreativt ansvarlig?
Jeg lovet De høye mestrene å følge deres vilje.
De valgte meg til oppgaven.
Jeg forstår.
Men hvis kunst ikke kommer fra kunstnerens sjel...
rører den meg ikke.
Når kunsten ikke har sine røtter i kunstnerens sjel,
rører den meg ikke, sier han.
Det er kunstneren som er ansvarlig for det kreative.
Ellers kan det knapt kalles kunst.
Hvis artisten ikke er ansvarlig for det kreative,
synes han ikke at det kan kalles kunst.
Men forskningen din er beundringsverdig.
Hvis vi ikke tror at det finnes noe høyere enn oss selv,
vil vi aldri finne styrken til å utvikle oss til noe høyere.
Hva sa han?
Hvis vi ikke tror på noe høyere enn oss selv...
vil vi aldri finne styrken til å utvikle oss til noe høyere.
Jeg forstår det ikke, selv om du oversetter.
Jeg sier at hvis ikke jeg forstår kunsten din, vil ingen forstå den.
Hvis ikke jeg forstår kunsten din, vil ingen forstå den.
Ydmyk herre.
Hilma! Går det bra?
Takk.
Går det bra?
For en idiot! Stå opp, Hilma.
Han er ikke verdt det. Han forstår seg ikke på kunst.
- En pompøs bedreviter. - Uten rett til å kritisere deg.
Hva vet vel han om åndene?
Jeg tok med te og toast til deg, Hilma.
Vær så god.
Er det syltetøy?
- Aprikossyltetøy. - Det beste jeg vet.
Ikke dull med henne. Det går bra.
Jeg klarer det ikke.
- Vi kan ikke vise maleriene. - Hva?
- Avlys utstillingen. - Mener du det?
- Du tenker ikke klart. - Vi kan ikke avlyse nå.
- Mener du det? - De ble malt til tempelet.
- Spiller ingen rolle... - Ingenting annet.
På grunn av hva én mann mener?
Ingen vil forstå dem.
Dette strider imot alt vi har stått for i årevis.
Vi må vise frem arbeidene. For alles skyld.
Vi har jobbet så lenge for det. Vi kan ikke gi oss nå!
Det er ikke bare ditt arbeid, Hilma. Alle har jobbet med dem.
Cornelia har tegnet mye. Åndene jobbet med dem, Hilma!
Jeg viser dem ikke frem!
- Hvordan kan det se så ekte ut? - Det var vennlig. Takk.
Flotte valg.
Jeg må innrømme at jeg ikke helt forstod de store bildene dine.
Stedet har gitt meg mye inspirasjon.
Å, Hilma...
Jeg savner også de nye.
Liker du dem?
Går det bra?
Drikk dette, Hilma.
Går det bra?
- Har dere sett Kandinsky? - Kandinsky? Han er russisk.
Det er strålende. Abstrakt.
Han er fantastisk!
Dvel litt ved hvert maleri.
Som dere kan se, er Kandinsky helt unik.
Han representerer det vi kaller abstrakt kunst.
Det er nytt og ganske spektakulært.
Bruk litt tid ved hvert maleri.
Når Kandinsky lager abstrakt kunst,
vil han påvirke følelsene våre. På samme måte som musikk påvirker oss.
Han vil at vi skal slutte å tenke, og bare oppleve...
Der er du.
- Kandinsky er den første... - Hør her... Hilma!
- ...abstrakte kunstneren. - Hva er det?
- Født i Moskva... - Kom og sett deg,
- Det går bra. - ...i Odessa.
En vakker havneby, som jeg synes er tydelig i arbeidene hans.
Fokuser på hoven og leddbåndets tilknytning til muskelen.
Hyggelig. Bare oss to igjen.
Jeg savner dette.
Du kan ikke vente at jeg skal betale for alt du foretar deg.
Jeg vil støtte kunsten din. Ikke noe annet.
Det er ikke kunst igjen å støtte.
- Jeg maler ikke lenger. - På grunn av en tysk stabeis!
Han er østerriksk. Og han er sjelevennen min.
Jeg kan ikke fortsette å betale for romansene dine.
Veldig fint, damer. Veldig fint.
Hva mener du?
Tror du ikke at jeg ser det?
Thomasine tar vare på moren min.
Hvordan har hun tid til det, med alt annet hun holder på med?
Bryr du deg om meg?
Er jeg like usynlig som alt annet du maler?
Hvorfor skal jeg betale for åndebesettelsen din?
Jeg har aldri bedt deg om å betale noe.
Hvor mye skylder jeg deg?
Hvordan kan jeg få deg til å se det du er blind for?
Du prøver ikke å se bortenfor det som er her.
- Jeg prøvde! Du så en annen vei. - Fjellene og solnedgangene dine!
Ser du ikke noe annet?
Du får ikke en krone til av meg.
Det er et trinn her. Klar?
- Her? - Ja, her. Går det bra?
Jeg skal bare åpne døren.
- Velkommen hjem, Anna. - Takk. Godt å se deg igjen.
Så snart vi har råd, flytter vi til noe større.
- Thomasine! - Ja? Jeg er her.
Hvem skal betale for deg?
- Ikke tenk på det. Jeg er her. - Vi har ikke penger.
Du vet vel at vi ikke har råd?
Ikke engst deg for det.
Jeg er så lei for det, Thomasine.
Når må du tilbake til jobben på legekontoret?
- Vil du at jeg skal det? - Nei, selvsagt ikke.
Jeg har tenkt at jeg kan passe på mor selv.
Jeg har tid til det.
- Hvor vil du ha disse? - I skapet. Takk.
Du har ikke sett det før, har du vel?
Det er vakkert.
"Kjære Anna...
Jeg er fortapt.
Hvordan tegne kart når man har glemt tegnekunsten?
Og ikke ser hvor man er?
Jeg vil forstå universet.
Jeg vil bli kjent med Gud.
Er det for mye å be om?"
"Kjære Hilma.
Jeg er glad for å være hjemme igjen. Alt jeg elsker, er her.
Guds skaperverk like for øynene mine.
Synlig for alle.
Jeg trenger heldigvis ikke din sjeledybde for å se det.
Luften her er bra for meg. Astmaen er nesten borte."
Jeg savner deg, Hilma.
Dette er oss, i bølgen vi er i.
Jeg malte det i sommerhuset ditt. Turte aldri å vise deg det."
"Mr. Tryggve Janson foreslo at gifte kvinner som betaler egen skatt,
kan få stemmerett.
Carl Persson i Stallerhult delte ikke hans mening.
'Dersom kvinner fikk lov til å forlate pliktene sine for å stemme,
ville det skade barna og skape kaos i hjemmet.'"
Beklager.
"Anfred Ander...
raneren som drepte Victoria Hellsten med en bismervekt,
ble henrettet i dag med giljotinen som ble importert fra Frankrike.
Hodet ble skilt fra kroppen kl. 16.52,
foran tjenestemenn i Langholmen."
Så fælt. Kan du forestille deg det?
Vær så god.
"Kjære Anna..."
- Hva er det? - "Jeg har begynt å male igjen."
- En sort svane... - "Et mirakel."
Nei. En sort svane?
"Jeg tar fortsatt imot råd fra åndene.
Men denne gangen styrer jeg penselen selv.
Jeg tror du vil kunne se hva jeg skildrer denne gangen.
Thomasine har lovet å bli her så lenge vi trenger hjelpen hennes.
Og vi trenger henne nå.
Jeg jobber fortsatt med verdenskartet jeg fortalte deg om.
Søsteren min hjelper meg.
Jeg blir inspirert av henne, av sjøen
og av alle tingene vi husker fra somrene på Adelsö,
mens jeg venter på tempelet.
Vi klarer oss på noen oppdrag og portretter."
"Hver den som ber, han får.
Den som leter, han finner.
Og den som banker på, skal det bli lukket opp for."
"Kjære Hilma,
Jeg er glad for å høre at du klarer å forsørge dere.
Det er ikke noe galt i å vise frem kunsten sin,
og få betalt for det.
Litt av en julegave i år. Gjett hvem som kommer til Stockholm?"
"Nei, ikke han igjen.
Du drar vel ikke dit? Hvorfor er du så besatt av ham?"
- Dr. Steiner! - "Han har sett Gud.
Han kjenner sannheten.
Og jeg må finne den."
Dr. Steiner! Velkommen tilbake til Sverige.
Husker du meg?
- Selvsagt, frøken Klint. - Ja.
Kan vi snakke sammen?
Siden sist vi møttes, har jeg begynt å male annerledes.
Jeg arbeider med åndene.
Jeg tillater ikke åndene...
å ta over og beslutte.
- Gode nyheter, frøken Klint. - Takk.
Kan jeg vise deg arbeidene mine? Jeg kan sende deg miniatyrer.
"Ikke jag etter ham igjen."
Du søker desperat hans godkjennelse. Han gir deg den aldri.
- Latterlig, Anna. - Han ødela nesten lidenskapen din.
- Han vil se mine verkene mine. - Du er besatt!
- Det er ikke det en sjelevenn gjør. - Jeg sender ham alle miniatyrene.
- Hva synes du? - Veldig spennende.
- Dette får sjøutsikt. - Er det forsiden eller baksiden?
Dette er forsiden.
"Jeg har designet et atelier sammen med jentene.
Vi bygger det på Munsö, ved siden av Adelsö.
Det er ikke tempelet, men et atelier til meg og jentene.
Jentene vil betale for det.
Jeg antar at du ikke vil ha noen økonomisk andel."
"Så flott. Fint for deg."
- Du er flott, mor. - Kan jeg se?
Det er ikke ferdig.
Vis det til henne, Hilma.
Vis meg det.
Klart?
Lunsj!
Hallo!
Det er Anna.
Du kom!
Du kom.
Beklager at jeg har vært så treg. Jeg vet ikke hvorfor jeg dro.
- Det går bra. Du er her. - Hallo!
- Hvordan har du det? - Du ser så godt ut.
- Godt å se deg. - Hei. Hvordan går det?
Godt å se dere, alle sammen.
Hva synes du?
Det er vakkert.
Mistet du meg?
- Det går bra. - Hva er det, Thomasine?
- Hent hjelp. - Hun trenger luft.
- Hva hendte? - Ta av henne skjerfet.
- Få henne inn. - Trekk unna!
Hvorfor trenger du henne fortsatt? Hun passet på moren din!
- Ikke vær tåpelig. - Passer hun på deg nå?
Hva lider du av, som trenger fulltidspleie?
Hva jeg lider av?
Nå lider jeg av å bli undervurdert av deg, Anna.
Jeg lider av gamle venner som ikke holder løfter.
Jeg lider, fordi... jeg lider og du ikke gjør det.
Jeg er lei for det, Anna.
Jeg ville ikke være velferdsprosjektet ditt.
Jeg er pinlig berørt.
Jeg støttet livet ditt og karrieren din. Jeg støttet deg...
Med penger du ikke engang tjente!
Jeg ville ikke ha annet enn forståelse fra deg.
Tror du i det hele tatt på ånder, Anna?
Du trodde aldri på dem, gjorde du vel? Du spilte bare med.
Jeg beklager, Anna.
- Jeg beklager, Anna. - Kom deg opp, Thomasine!
- Hvor skal du? - Du må passe på Hilma.
Opp med deg! Pass på Hilma.
- Hva er det som skjer? - Opp!
Hva er det som foregår?
Hun er syk på grunn av deg!
Opp med deg! Du må passe på henne!
- Ikke rør henne. - Kom deg vekk. Du er syk!
- Vi spiser. - Drikk litt vann, Hilma.
Nei. Nei.
"Kjære fru Klint,
Det ville ha vært interessant å diskutere kunsten din videre.
Vi har sett på miniatyrene du sendte, og vi ville blitt glade
hvis du vil besøke oss i Sveits."
"Vi har sett på miniatyrene du sendte,
og vi ville blitt glade hvis du vil besøke oss i Sveits."
- "Glade". Er du sikker? - Ja.
Erfreut.
- Fornøyde. Glade. - "Glade."
Det spiller ingen rolle. Han vil treffe deg.
"...i verdens sentrum for antroposofi."
Pass, takk.
- Kom igjen. Les videre. - Hilma af Klint?
Det er et gammelt bilde.
"Vi har akkurat bygget tempelet vårt."
Så...
Med De høye mesternes tillatelse,
vil vi donere vårt arbeid til Goetheanum.
Det er tempelet vi har sett etter i mange år.
Jeg er beæret over at du aksepterte invitasjonen min.
Det er mange nye verker her.
Men du har endret stil?
Han vil vite om du har endret måten du maler på.
Nei.
Hør her.
Jeg mener at kunst som forbinder oss med åndene,
bør være tankevekkende og poetisk.
Det bør sikte etter hjertet i stedet for hjernen.
Det du har her...
er for intellektuelt for oss.
Vel...
Jeg tror ikke at denne kunstformen noen gang vil bli relevant.
Jeg er lei for det.
- Hva er det han sier? - Han vil ikke ha dem.
Hva annet?
Han sier at kunst som klarer å forbinde oss med åndene...
er tankevekkende, poetisk...
og sikter etter hjertet i stedet for hodet.
Han mener at din kunst er for intellektuell.
Han har ikke hjerte til å forstå det.
Ikke hode heller.
Si det til ham.
Si det!
Først...
Først sier du at jeg ikke bør male ved hjelp av åndene.
Nå sier du at jeg ikke kan bruke hjernen min.
For intellektuelt, fordi du ikke forstår det.
Du må komme over det.
Han er død. Du kan ikke gjøre noe ved det.
Hva synes du, dr. Steiner?
Tror du det kommer en dag når folk vil like dem?
Du er stille. Da vet du ikke.
Løgner.
Du forstod alt, ikke sant?
Ikke sant?
Hvorfor innrømmer du det ikke?
"Min siste solnedgang.
Du kan ikke se at det er malt av en kvinne."
Kan du?
"Det er for lenge siden, Hilma.
Jeg kommer til Stockholm. Jeg må treffe deg.
Toget ankommer torsdag neste uke kl. 16.50.
Møter du meg der?"
Jeg rakk ikke toget, Hilma.
Jeg vet det.
Jeg er her nå. Her som du er.
Jeg savner deg, Anna.
Jeg gjenkjenner mye her.
Tenk at så mye skulle til for å bli en troende!
På denne måten kan du gå i sirkel
og oppleve alle de store som henger samlet.
De må henge samlet.
På den måten går du aldri tilbake. Du bare fortsetter.
Et spiralformet tempel, som strekker seg mot himmelen.
Åpent for tilbedelse av... alle religioner.
- Kunst og vitenskap. - Jeg har prøvd, tante. Men...
ingen vil skjenke oss penger til å bygge det.
Jeg er lei for det.
Anna ville ha betalt for tempelet om hun var i live.
- Og Thomasine... - Tante.
Jeg er lei for det.
Men ingen... Ingen forstår hva du holder på med.
Da kan du brenne dem.
Brenn dem!
En kvinne vil snakke med deg.
Hilma. Hun sier at hun er søsteren din.
Å, nei. Hva vil hun?
Hun sa noe om å bygge et tempel.
Jeg er lei for det, men Mr. af Klint sover.
Nei, jeg sa vel ikke det til ham?
Sa jeg det til ham?
Nei.
Stans. Stans!
Ikke brenn dem! Stans!
Stans!
Hermina.
Hvor har du vært?
Jeg har vært her hele tiden.
- Jeg har sett etter deg. - Du fant meg.
Jeg fant deg.
Har du brent dem?
Har du brent maleriene mine?
Nei. Det kunne jeg ikke. Jeg ville aldri ha gjort det.
Bra. 20 år.
Gi det 20 år...
Hva mener du?
Gjem dem.
Frem til du finner tempelet mitt.
-20 år. -20 år.
Én...
to...
tre...
fire...
fem... seks...
sju...
åtte, ni...
19.
20.
20!
Jeg ser det.
Lyset.
Intet lys på jorden kan beskrive det.
HILMA AF KLINT MALERIER FOR FREMTIDEN
Sannheten er at Hilma af Klint forteller oss at kunsten hennes
ikke er abstrakt fantasi.
Hun malte det hun så og det åndene veiledet henne til å male.
Det er observasjoner av åndelivet.
Selvsagt trodde ingen på henne.
Så hun malte det for oss, som ville tro.
For fremtiden og for tempelet hun forestilte seg.
Om du er klar eller ei...
her kommer jeg.
Tekst: Kari Anne Hovelsen plint.com