Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Nul...
to, syv, otte, tre, otte, ni, otte, seks, fem, otte, fire.
Ind med sejlet.
- Giv lyd! - Lige der.
- På fire. - En. To. Tre.
- Er vi her stadig? - Ja.
Hilma af Klint fortæller os, hendes kunst
ikke er abstrakt fantasi.
Hun malede det, hun så,
og det, ånderne fik hende til at male.
En kvinde er her for at se dig. Hilma.
- Hun siger, hun er din søster. - Åh nej.
Hvad vil hun?
Hun sagde noget om at bygge et tempel.
- Hendes forpulede tempel. - Hun vil vise dig en tegning.
Hvem er det?
Heksen Hilma.
Sig, jeg er død.
Hr. af Klint sover. Han er utilpas.
Jeg beklager.
Nej.
Jeg brænder dem. Det var det, du ønskede.
En, to,
tre, fire...
fem, seks, syv,
otte, ni,
ti, elleve...
98, 99, 100.
Parat eller ej...
her kommer jeg!
Hilma?
- Hvor var du? - Deroppe. Jeg gemte mig.
Du forskrækkede mig.
- Jeg så dig hele tiden. - Gjorde du?
Hermina?
- Så du noget? - Nej.
Vent.
Jeg vil hjem.
Videnskabsfolk tager ikke bare hjem. Vi må være tålmodige.
Jeg er sulten.
Jeg vil ikke være videnskabsmand længere.
Hvad har du fundet?
Hilma. Se formen.
Ja, det er en spiral.
- Den er fra stenalderen. - Den er smuk.
- Det må den være. - Ja.
Hilma!
Hej.
Det er et skelet.
Hvorfor graver de det op?
De vil studere det. De er også videnskabsfolk.
Hermina, hvordan ved du, det var en "hun"?
- Det kunne man se. - Hvordan?
Ud fra skelettet.
- Lige dér. - Det er umuligt.
Det var en stenaldersoldat, og det var en hun.
- Spis nogle tyttebær. - Tak.
- Mine tegninger. - Forsigtig.
- Fuglene... - Hermina.
- Jeg vil studere fuglene. - Ja, fuglene og alle dyrene.
Og blomsterne, alt, der vokser...
Man kan ikke fastlægge kønnet ud fra skelettet. Det er absurd.
- Absurd. - Det kan du ikke være sikker på.
Det er ikke videnskab, vel? Hvis man tænker over det.
- Hilma? - Jeg er her.
Hvor er vi på kortet?
SØKORT AF GUSTAF AF KLINT
Her et sted.
- Se tallene. - Ja, han målte alting.
Bedstefar var også videnskabsmand.
Femogtredive.
Atten.
Han sejlede Jorden rundt.
Syvogtyve.
For at måle dybder. Overalt.
Så skibe ikke fik huller i sig og sank.
Præcis.
En favn.
To favne.
Tre favne.
Tretten favne.
Fjorten favne.
Femten favne.
- Hvor dybt ned kan den komme? - Dybt.
Vi laver vores eget kort en dag, Hermina.
Over alting.
Alting i hele verden.
Og alt andet også.
Vi er nemlig videnskabsfolk.
98, 99, 100.
Parat eller ej, her kommer jeg!
Du er for hurtig for mig.
Hvad er det for en hoste?
- Hvordan har hun det? - Du må ikke gå derind.
- Hvorfor? Lad mig gå... - Hun skal hvile.
Hvorfor?
Er feberen faldet?
Hilma!
- Lad være... - Far, jeg må se hende.
- Nej. - Kom nu.
Hilma.
Nej.
Fortæl mig, hvor du er, Hermina.
Pludselig blev der mørkt...
og det begyndte at blæse meget,
og så...
ganske pludseligt
befandt vi os i en rasende storm.
Jeg vil studere verden...
for at se, hvordan ting er forbundet.
Er du interesseret i andet end blomster?
Matematik. Geometri. Biologi.
Astronomi. Min far fortalte mig alt.
Hvad med kunst?
Kunst...
er redskaber i min forskning.
Redskaber?
Ja.
Vi laver et kort over alting.
"Vi"?
Jeg må lære at male.
De er meget dekorative, det må jeg sige.
- De er studier. - Studier?
- Studier af hvad? - De er ikke dekorative.
DEN USYNLIGE VERDEN
KUNSTAKADEMIET
Undskyld mig, hvor skal De hen?
Den tekniske skole for kunstnere.
For malere.
Kvindeindgangen er omme bagved.
Lille fejl der, frøken.
Vi har haft nogle få meget talentfulde kvindelige malere her,
siden vi åbnede kvindeafdelingen for nogle år siden.
Nogle meget kunstneriske ting. Se det her fra sidste år.
Man kan ikke se, en kvinde malede det.
Nej.
Kan De?
Kæledægge.
Så I det?
- Han kommer... - Hun er skør.
Tegn, hvad De ser.
Deres fantasier interesserer os ikke.
Mine fantasier? Er de ikke ægte?
Frøken Klint, kan vi tale sammen?
Hvad vil Hilma lære her?
Jeg vil forstå livets hemmeligheder.
Og alt andet.
- Jeg hedder Anna. - En fornøjelse. Hilma.
Jeg skal prøve en ny kjole på. Vil du med?
- De bor på Kammakargatan. - Hvor er det?
Jeg tror, det er den vej.
Her er kun adgang for kvinder.
Brug hoveddøren, unge mand.
Udmærket.
- Gå indenfor. God fornøjelse. - Du er utrolig.
Jeg har mine metoder.
Der er mange kjoler. En til denne årstid.
Undskyld mig.
SPIRITISTISKE SKRIFTER
Hilma, hvad synes du? Er den ikke pragtfuld?
- Den er smuk. - Den falder så fint.
- Mange tak. - Den passer dig perfekt.
Jeg elsker den.
- Tag en. - Tak.
Vi udgiver dem hver måned.
Her. Vil du have en?
Det er min søster, Mathilda. Hun er redaktøren.
- Det er vores blad. - Tak.
Det handler om spiritisme.
Cornelia laver tegningerne. Jeg skriver.
- Det gør jeg. - Du har aldrig sagt, du er kunstner.
- Hun er dygtig. - Jeg er ikke kunstner som dig.
Hilma er også en dygtig kunstner.
- Hun går i skole med mig. - Virkelig?
Jeg er så misundelig.
THE TRUTH SEEKER
"Ånden overlever både tid og sted.
Al materie er bevidst.
Al materie har liv.
Alt liv reinkarneres."
I dag, da vores kristne religion
bliver draget i tvivl og undermineret...
kan vi stadig stole på åndernes tilstedeværelse.
De omgiver os
og er altid villige til at kommunikere med os.
Det er Sigrid. Hun er en dygtig clairvoyant.
Denne højere bevidsthed er vores udødelige del.
Den del, der aldrig dør.
Som når vi sover,
og vores drømme frigør vores krop fra hjernen...
er det døden, der frigør ånden,
så vi kan reinkarnere og vende tilbage til Jorden.
Vi teosoffer ser ingen konflikt
mellem videnskaben og religiøs tro.
Men det er religion, alle religioner...
der forklarer sandheden om vores højere bevidsthed.
Den, som ikke kan ses.
Jeg var død, men kunne se mig selv ovenfra.
Jeg lå i hospitalssengen.
- Nej! - Så du det?
Det var, som om jeg svævede og så ned på mig selv.
Jeg så lægen daske mig i ansigtet i et forsøg på at vække mig.
Men jeg var død.
Jeg kunne se og høre alt.
Jeg var i en anden verden.
- Der var et kraftigt lys... - Lys?
...der snurrede rundt omkring mig.
Det er så svært at forklare,
for der findes ikke sådan et lys.
Hun var ikke engang død.
Hun hallucinerede. Og hun overlevede.
MENNESKESJÆLENS SKJULTE LIV
Hilma, frøken Cassel er her.
Jeg kommer nu.
- Sigrid. - Goddag.
- Hilma. - En fornøjelse.
En fornøjelse. Sikket smukt hjem.
- Anna. Cornelias veninde. - Jeg hørte, I begge kom.
- Tak for invitationen. - Det var så lidt.
Jeg lytter til drømmen.
Til alle drømmene.
Uden viden...
er denne sfære blot en illusion.
En spiral. Det er nøglen.
Forsvind.
Et sammenstød med uendeligheden nærmer sig.
Der er en engel til stede her.
Mod til at fokusere på drømmene.
For enden af åndedrættet er der en nøgle.
Syv tærskler.
Tre er den første bølge.
Og...
- Goddag. - Men dog...
Hvad sker der her, skat?
Jeg har fortalt dig, vi skulle samles her i aften.
En samling? Er det her en samling?
Det skulle du have sagt, så havde jeg taget flere venner med.
Skat, kom her.
Er der nogle drenge, du godt kan lide på skolen?
Jeg elsker dem.
Jeg elsker dem alle.
- Victor, dessert. - Jeg kommer nu.
Du vil ikke male i en evighed, vel?
Ingen vil giftes med en pige, der maler hele dagen.
Jeg går ikke i skole for at blive gift.
Far, kom.
Vi har ikke råd til at tage os af dig.
Det ved jeg.
Victor!
Ja. Er der et problem?
- Spørg mor. - Jeg har ikke et problem.
Du burde gå i krig i stedet for at spille violin.
Jeg bør finde en mand til fordel for kunstakademiet.
Ikke sandt, mor?
Kan du ikke bare gøre noget, piger gør?
Hvad er der til dessert?
Når man tænker på, hvor høj bygningen er...
Vores dygtigste elev.
Hilma af Klint.
Jeg har lige fået besked. Vi skal dele atelier.
Åh gud. Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle gøre.
Jeg troede, jeg måtte flytte hjem efter skolen.
Belle, hvad laver du med blomsterne?
- Hold dem foran din bror. - Nej.
Nej, det er... Belle!
Husk, du elsker din bror højt.
Du vil give ham blomsterne.
Må vi få blomsterne? Tak.
Sænk hagen lidt.
Et symbol på kærlighed.
Hænderne op af lommen og ret ryggen.
- Undskyld. - Belle.
Læg den bare. Jeg har tegnet den.
Hun elsker sin bror, men har blomsterne bag ryggen.
Jeg maler kun, hvad jeg ser.
Forestil dig blomsterne blive givet til hendes bror...
Blomster foran. Sådan. Smukke blomster.
"For virkelig at lære verden at kende...
skal man se dybt ind i sin egen sjæl.
Og for at lære sig selv at kende...
skal man interessere sig for verden."
- Det er godt. - Det giver mening.
"I verden..."
Her er den.
- Hvem skrev det? - Rudolf Steiner.
En østrigsk filosof.
Han siger, farve er naturens og universets sjæl.
Gennem farver får vi beskeder fra sjælen.
Den er også god.
Jeg må have mødt ham i et tidligere liv.
Han er min sjælefrænde.
Jeg må snart sælge et maleri.
- Hvorfor? - Jeg skal bruge pengene.
Bedstefar gav os adelsnavnet, men...
der fulgte desværre ingen penge med.
Jeg er lige modsat.
Jævnt navn. Vælter mig i penge.
Penge har aldrig interesseret mig.
Kun de rige er ligeglade med penge.
Se her.
De er så smukke. Se fuglene. Kan du se dem?
Hvis jeg kunne dø...
i bare et øjeblik...
for at se, hvordan der er på den anden side...
Jeg ved ikke.
Hvor er den "anden side"?
Hvordan ser der ud?
En, der har fundet sjælens dybde...
vil se det her og ikke kun se vand...
men Guds skabning.
Hørte du det, vand? Du er Guds skabning.
Det gør det glad. Lyt til det.
Hurtigere.
Jeg er tilbage på havet, Hilma.
Mit hjerte.
Men tænk ikke på mig. Havet er roligt.
Ja, det er hans datter.
Hilma.
Underlig pige.
Hun maler.
Maler.
Tak.
Hilma. Bare rolig.
Uanset hvad det er, er det god øvelse,
og pengene er vist også gode.
- Hvordan betaler de? - Jeg tror per tegning.
- Selvfølgelig. - Hvor meget betaler de?
- Meget! - Jeg er ligeglad.
Se godt på musklerne her
og tegn, hvordan de er forbundet til åren,
der løber her.
- Det lugter så dårligt. - Jeg sagde det.
Jeg så ind i åren.
Du milde.
Det er som en helt ny verden.
- Tag dem. - Det kan jeg ikke.
- Jo. Jeg skal ikke bruge dem. - Tak.
- Frokost? - Selvfølgelig.
Damer. Jeg beklager forstyrrelsen.
Hr. Munch vil gerne invitere jer til at se hans udstilling på Blanchs.
Den åbner i dag.
Gør mig den ære.
Vær ikke ked af det.
Hun er sikker der, hvor hun er nu.
Min søster er altid hos mig.
De er alle...
hos os.
Det er godt.
Mal det altid på din måde.
Godaften, alle sammen.
Jeg er Amaliel.
Tak, fordi I åbner øjnene for at se...
og jeres ører for at høre...
jeres hjerter for at modtage.
Alle verdener er en.
Det guddommelige lever i alt.
Jeg har et formål.
Den hemmelige verden bliver afsløret.
Du er blevet udvalgt til at dokumentere dem i din kunst.
Det usete vil blive set.
Vi afslører sandheden.
Afdæk vores hemmeligheder, så du kan dokumentere dem.
Det er en verden, du ikke kender...
men den lever i os alle.
Jeg så det.
Vi er alle en.
- Jeg så det. - Så du dem?
- Hvad mener du? - Jeg forstår ikke.
Vi skal male de usynlige verdener.
- Hilma, vi kan miste vores sjæl. - Cornelia...
Der er risici. Det må vi forstå.
Der er risici. Ernst Josephson er blevet skør.
- Det er ikke retfærdigt. - Det var han altid. Han er mand.
Han har signeret sine værker med afdøde kunstneres navne.
- Det gør vi ikke. - Det er farligt.
Men jeg forstår ikke.
Er vi alle blevet valgt til denne opgave?
Det skal være en maler.
Men vi kan alle deltage, ikke Anna?
- Vi kan alle hjælpe. - Selvfølgelig.
Hilma og Anna?
Hvem har fortalt dig det?
Det kom fra ånderne.
- Jeg er også maler. - Selvfølgelig. Det er bare...
Du har ikke uddannelsen, Cornelia.
- Jeg fik ikke den mulighed. - Vi er alle blevet valgt.
Vi er alle blevet udvalgt til dette vigtige arbejde.
Hvis det skal lykkes, må vi alle bidrage, og...
Påtager I jer alle opgaven...
Det hårde arbejde, der følger med?
Ja.
Vi er klar.
Pas på!
Der er en forberedelsesperiode.
I skal forberede jer gennem bønner...
afstå fra at spise kød...
tung og usund mad...
I skal leve uselvisk og beskedent.
Bed for ven og fjende.
Herre, vis mig vej og giv mig styrke.
Led mig ikke i fristelse.
Vis os din sande verden...
som du har skabt den.
Amen.
Spis noget. Her.
Find sandheden.
Der er ingen religion højere end sandheden.
DEN HEMMELIGE LÆRE H.P. BLAVATSKY
I fem skal indgå en pagt.
I vil vide, hvornår i skal vise jeres arbejde.
Hvad sagde jeg?
Så meget.
Jeg føler mig så træt.
Jeg kan ikke gøre det længere. Jeg er for træt.
Jeg vil bare se mine børn.
Sigrid.
Gud har stillet denne opgave, Sigrid.
- Du har så meget kraft. - Jeg har ingen tilbage.
Vi hjælper dig. Vi gør det sammen.
- Frokost? Er I ikke sultne? - Ikke rigtig.
Køn betyder ingenting.
Gud skabte kun en sjæl, som han delte i to.
Rudolf Steiner beskriver det.
To sjæle. Mand og kvinde.
De tiltrækkes af hinanden. De vil forenes igen.
Så mand søger kvinde.
Og kvinde søger mand, vil jeg tro. Men hvad ved jeg?
Det er den dobbelte kraft, der fører dem sammen.
Vi vil bruge den kraft.
Den dobbelte kraft.
Det er en kreativ kraft. Ønsket om at forene.
Vi kan bruge den i vores malerier.
Som du bruger den til at stjæle mine kartofler?
Ja.
Jeg har mandens kraft, du har kvindens.
Jeg søger mandens magt og visdom.
- Det tror jeg gerne. - Det gør jeg.
Og du har kvindens magt og varme, ikke?
- Har jeg? - Ja.
- Varme? - Vi er som hægte og malle.
Det håber jeg.
Det perfekte hægte og malle.
Kom.
Øjeblik. Du er manden.
Det burde være omvendt.
- Du er hægten. - Det er ligegyldigt, hvem du er.
Så længe jeg er manden.
Er det...
Er det færdigt?
Ja, det er færdigt.
Meget usædvanligt.
Jeg malede det ikke selv.
- Hvad mener du? - Det gjorde du, Hilma.
- Du malede det. - Jeg holdt penslen.
Men jeg malede det ikke selv.
Men jeg ved ikke.
Det er vidunderligt.
- Det var ånderne. - Ånderne.
Hilma!
Det er ekstraordinært.
Alle skal vide det.
Alle!
Vi må bygge et tempel til vores kunst.
Et tempel hvor vi kan tilbede kunsten, Herrens kunst.
Et tempel, der vil inspirere fremtidige generationer.
Hvor stammer idéen fra?
Jeg så det.
Ånderne kom til mig.
Er det tid til at vise værkerne?
Her er indgangen.
Vores kunst skal hænge på væggen her og så...
opstiger man til det guddommelige plan.
- Hilma. - Ja?
Kan jeg hjælpe dig?
Jeg skal bruge min dobbelte sjæl. Den vil inspirere mig.
Vil den?
Vil du være hægten. Så er jeg mallen.
Det er stort.
Det er et stort tempel.
Det er ikke for stort.
Udmærket.
- Sig, det ikke er for stort. - Hilma...
- Hilma! - Sig det.
- Giv slip. - Sig det.
- Slip mig, Hilma. - Sig det.
- Hvad laver du? - Sig det.
- Slip mig. - Sig det.
Det er ikke...
- Jeg er her med æggene. - Hilma, slip mig!
Tak.
LILLA
Hilma, hvad er der galt?
Det tror jeg.
Hende i sort er min tante.
Hun er den underlige.
Erik!
Stop.
Kom her.
- Jeg vil bare se hendes malerier. - Der er intet at se.
- Hvorfor må jeg ikke se dem? - Hvorfor vil du se dem?
Fordi hun er en heks.
Hvornår får vi at se, hvad du laver?
I må ikke se det endnu. Det er ikke færdigt.
Jeg kan ikke se det alligevel.
Anna, fortæl mig det.
Hvad er det, du laver?
Vi fik et kommissionsarbejde, som tante ved.
Ja.
Vi får instruktioner, eller Hilma får instruktioner, og...
det går godt,
men det kan være svært at se, hvad der kommer ud af det.
Hvad?
Det er bare...
Det er svært at se, hvad det repræsenterer.
Kan du ikke se, hvad du maler?
Hvad de betyder, malerierne.
Kunne vi ikke fortælle sandheden?
- Ved vi ikke, hvad vi laver? - Gør vi?
Jeg fik en opgave af ånderne...
Du fik en opgave? Arbejder vi ikke sammen?
Som hægten og mallen.
Det gjorde vi.
Du gav op, ikke sandt?
Jeg kan ikke se det, du ser.
Hvorfor male, hvis vi ikke kan vise folk det?
Jeg vil vise mit arbejde.
Hvorfor holder vi det skjult? Hvad venter vi på?
Anna!
Videnskabsfolk...
fremlægger ikke deres konklusioner, før deres forskning er færdig.
Jeg er ikke færdig.
De skal hænge sammen. Som et.
Malerierne.
De er en del af et verdenskort.
Hvorfor er du så bange for at dele dem?
Jeg er ikke bange.
Det er en del af De ti største-serien.
Undskyld mig.
Goddag. Læg dem på bordet derovre.
Tak.
Jeg beklager.
De afspejler vores livscyklus fra barndom til alderdom.
- Hilma? - Det hedder Voksenlivet.
- Ja? - Må jeg lige se noget?
- Jeg vil se på den gule. - Det ligner solen.
Hvad synes I?
Vi udstiller dem om et par uger.
Nu kan du endelig se dem.
Det er meget spændende.
De indgår i De ti største-serien.
Det er Voksenlivet, og det her er...
Vent.
Hvad synes du?
Det er smukt.
Det er smukt, Hilma.
Hilma?
Hilma.
Nummer seks, tak.
Kan du se noget?
Jeg kan se et hoved. Jeg tror, det er lægen.
Det er korrekt. Nummer fem, tak.
Lys. Jeg er i himlen!
- Jeg ordner det. - Jeg betaler denne gang.
Det er din nye skrivemaskine.
Må jeg spørge, om vi kan få hende?
- Hun virker sød. - Ja.
Tak.
"Svenskeren Oscar Swahn vandt guldmedalje
i mændenes skydning til løbende vildtmål
ved olympiaden i London."
Hun er meget sød.
- Du ved, jeg ikke har råd til hende. - Jeg ordner det.
"...den svenske svømmepige Greta Johansson
fik også din debut i går..."
Galleristerne. De var idioter.
De kan ikke se det.
Jeg kan leje et lokale til udstillingen.
Det er på den anden side af gaden.
Tak.
"Den berømte østrigske filosof Rudolf Steiner
besøger Stockholm igen i næste uge.
Han skal tale på Det Kongelige Bibliotek den 16..."
Steiner.
Min sjælefrænde kommer til Stockholm.
Han vil forstå.
- Hvad hedder sjælefrænde på tysk? - Seelenverwandter.
Seelenverwandter.
- Perfekt. - Seelenverwandter.
Seelenverwandter.
Jeg ved, vi vil finde sandheden om vores eksistens
og vores ukendte dimensioner.
Alt er muligt,
for der er ingen grænser for menneskets viden.
- Ich danke Ihnen. - Tak.
- Undskyld mig... - Dr. Steiner.
- Dr. Steiner, autograf. - Goddag.
Signer min bog.
Hold øje med mor. Thomasine.
- Min ven taler tysk. - Hilma sendte dr. Steiner et brev.
- Jeg vil læse det. - Jeg beundrer Dem.
Dr. Steiner, vi skal gå.
Jeg har set, hvad De har set. Jeg ved, hvad De beskriver.
Kunsten er evig. Dens form ændrer sig.
Dr. Steiner! Signerer De min...?
- Det er sandt. - Det skrev De.
Hilma ville blive meget glad,
hvis De besøger hendes atelier og ser hendes malerier.
Maler De? Det vil jeg meget gerne. Kom.
Imponerende.
Har De malet dem selv?
Ja.
Vidunderlige farver.
Jeg skal udstille dem her i Stockholm
om en måneds tid.
Hvad afbilder malerierne?
Hvad afbilder de, spørger han.
Det ved jeg ikke.
Jeg håbede, dr. Steiner kunne forklare mig det.
Det er Voksenlivet.
- Hvad inspirerer Dem, frøken Klint? - Hvad inspirerer mig?
De store malere inspirerer mig.
Ånderne, der gav mig opgaven.
Og min søster, Hermina.
Forstår De...
guddommelige ting sker, når vi sætter vores ego til side
og gør plads til noget andet.
Eller en anden.
Guddommelige ting sker, når vi glemmer os selv.
Denne vej.
Jeg er åndernes redskab.
Jeg malede i henhold til deres instruktioner.
Så frøken Klint er ikke selv kreativt ansvarlig.
Er du ikke selv kreativt ansvarlig, spørger han.
Jeg lovede de store malere at adlyde deres vilje.
De valgte mig til denne opgave.
Jeg forstår.
Men hvis kunsten ikke har sin oprindelse i kunstnerens sjæl...
så bevæger den mig ikke.
Hvis kunsten ikke har sine rødder i kunstnerens sjæl,
så bevæger den ham ikke.
Kunstneren er den, der er kreativt ansvarlig.
Ellers kan man ikke kalde det kunst.
Hvis kunstneren ikke er kreativt ansvarlig,
så mener han ikke, det kan kaldes kunst.
Deres søgen er beundringsværdig.
Hvis vi ikke tror på, der er noget højere end os selv,
så finder vi aldrig styrken til at udvikle os til noget højere.
Hvad sagde han?
Hvis vi ikke tror på noget højere end os selv...
så finder vi aldrig styrken til at udvikle os til noget højere.
Jeg forstår ham ikke engang når du oversætter.
Det, jeg siger, er, hvis jeg ikke forstår Deres kunst,
så vil ingen gøre det.
Hvis jeg ikke forstår dit arbejde, vil ingen gøre det.
Ydmyg herre.
Hilma? Går det godt?
Tak.
Går det godt?
Sikke en idiot. Stå ud af sengen.
Han er ikke det værd. Han forstår ikke kunst.
- Han er en pompøs besserwisser. - Han kan ikke kritisere dig.
Hvad ved han om ånderne?
Hilma, jeg kommer med te og ristet brød.
Værsgo.
Er det marmelade?
- Ja, abrikos. - Min yndling.
Hold op med at pylre om hende. Der er intet galt.
Jeg kan ikke gøre det.
- Vi kan ikke udstille malerierne. - Hvad?
- Aflys udstillingen. - Er du alvorlig?
- Du tænker ikke klart. - Vi kan ikke aflyse den nu.
- Er du alvorlig. - De blev malet til templet.
- Det er ligegyldigt... - Intet andet.
- Hilma... - På grund af en mands mening?
Hvis han ikke forstår dem, vil ingen.
Det strider mod alt, vi stod for i årevis.
Vi skal udstille malerierne. For vores alles skyld.
Vi har arbejdet så længe på det. Vi kan ikke give op nu.
Hilma, det er ikke kun dit arbejde.
Vi har alle arbejdet på dem.
Cornelia lavede mange af tegningerne.
Ånderne arbejdede på dem.
Jeg vil ikke udstille dem.
- De ser så virkelige ud. - Det er meget venligt. Tak.
Vidunderlige valg.
Jeg må tilstå, jeg ikke ved, hvad jeg skal mene om de store.
Stedet har inspireret mig meget.
Hilma.
Jeg savner også de nye.
Er de gode?
Går det godt?
Hilma, drik det her.
Går det godt?
- Har De set Kandinsky? - Han er russer.
Fabelagtigt. Vidunderligt. Ikke-figurativt.
Han er fantastisk.
Brug et øjeblik på hvert billede.
Kandinsky, som I kan se, er ganske unik.
Han laver det, vi kalder ikke-figurativ kunst.
Det er banebrydende og betagende.
Brug et øjeblik på hvert maleri.
Når Kandinsky laver denne ikke-figurative kunst,
vil han påvirke os følelsesmæssigt på samme måde, som musik gør.
Vi skal holde op med at tænke og opleve...
Der er du jo.
- Kandinsky er den første... - Hør her... Hilma!
Hvad er der galt?
- Født i Moskva... - Kom og sid ned.
- Bare rolig. - ...i Odessa,
en smuk by ved kysten, hvilket hans kunst afspejler.
I skal fokusere
på hovene og ledbåndene, der bevæger sig op og ind i musklen.
Det er rart. At det kun er os to igen.
Jeg savner det her.
Du kan ikke forvente, jeg altid betaler for alt, du gør.
Jeg vil støtte din kunst, men intet andet.
Der er ingen kunst tilbage at støtte.
- Jeg maler ikke længere. - På grund af en tysk særling.
Han er østriger. Og han er min sjælefrænde.
Jeg kan ikke længere finansiere dine romantiske interesser.
Meget fint, mine damer.
Hvad mener du?
Tror du ikke, jeg har øjne?
Thomasine tager sig af min mor.
Hvordan har hun tid med alt det, der holder hende beskæftiget.
Holder du af mig?
Er jeg usynlig som alt andet, du portrætterer?
Hvorfor skal jeg betale for din besættelse af ånderne?
Jeg har ikke bedt dig om at betale for noget.
Hvad skylder jeg dig?
Hvordan får jeg dig til at se, hvad du er blind for?
Du prøver ikke at se forbi, hvad der er her.
- Jeg prøvede. Du så væk. - Du og dine bjerge og solnedgange.
Kan du ikke se noget andet?
Du får ikke flere penge af mig.
Der er et trin her. Klar?
- Her? - Ja. Lige her.
Går det godt?
Jeg åbner døren.
- Velkommen hjem, Anna. - Tak.
Dejligt at se dig igen.
Så snart vi har råd, finder vi et større sted.
- Thomasine! - Ja?
Jeg er her.
Hvem skal betale for dig?
Det skal du ikke bekymre dig om. Jeg er lige her.
Vi har ikke pengene.
Du ved, vi ikke har råd til dig, ikke?
Det skal du ikke bekymre dig om.
Jeg beklager virkelig, Thomasine.
Hvornår skal du begynde at arbejde igen på lægeklinikken?
Vil du have, jeg gør det?
Nej, selvfølgelig ikke.
Jeg har tænkt.
Jeg kan klare mor selv.
Jeg har tiden.
- Hvor skal jeg lægge dem? - I skabet. Tak.
Du har aldrig set det før, vel?
Det er smukt.
"Kære Anna...
jeg er fortabt.
Hvordan tegner man et kort, når man har glemt at tegne?
Og man ikke kan se, hvor man er?
Jeg vil forstå universet.
Jeg vil lære Gud at kende.
Er det for meget at bede om?"
"Kære Hilma.
Jeg er lykkelig for at være hjemme. Alt, jeg elsker, er her.
Guds skabning lige for øjnene af mig.
Alle kan se den.
Jeg har ikke brug for din dybe sjæl til at se den.
Luften her gør mig godt. Min astma er næsten forsvundet."
Jeg savner dig, Hilma.
"Det er os, i den bølge, vi var i.
Jeg malede det i sommerhuset. Men turde aldrig vise dig det."
"Tryggve Janson foreslog,
at gifte kvinder, der betalte skat,
burde få stemmeret.
Carl Persson i Stallerhult var uenig.
'Hvis kvinder kan forlade deres pligter for at stemme,
så skader det børnene og skaber kaos i hjemmet.'"
Undskyld.
"Alfred Ander...
røveren, der slog Victoria Hellsten ihjel med en stålstang,
blev henrettet i dag med guillotinen importeret fra Frankrig.
Hoved blev adskilt fra kroppen klokken otte minutter i fem
i Långholmen-fængslet."
Det er skrækkeligt.
Kan du forestille dig det?
Værsgo.
"Kære Anna..."
- Hvad er det? - "Jeg er begyndt at male igen."
- Sort svane. - "Det er et mirakel."
Nej. En sort svane?
"Jeg rådfører mig stadig med ånderne.
Men denne gang fører jeg selv penslen.
Du kan nok se, hvad jeg maler denne gang.
Thomasine bliver hos os, så længe vi har brug for hendes hjælp.
Vi har brug for hende lige nu.
Jeg arbejder på verdenskortet, jeg fortalte dig om.
Min søster hjælper mig.
Jeg er inspireret af hende, af havet,
af alle de ting, vi husker fra vores somre i Adelsö,
mens jeg venter på templet.
Vi lever af nogle få bestillingsarbejder og portrætter."
"Bed, så skal der gives jer.
Søg, så skal I finde.
Bank på, så skal der lukkes op for jer."
"Kære Hilma,
Godt at høre, du har fundet en måde at tjene penge på.
Der er intet galt i at udstille din kunst
og tjene penge på den."
"Hvilken julegave i år. Gæt, hvem der kommer til Stockholm."
"Nej, ikke ham igen.
Du tager ikke derhen, vel?
Hvorfor er du så besat af ham?"
- Dr. Steiner! - "Han har set Gud.
Og han kender sandheden.
Og jeg må finde den."
Dr. Steiner! Velkommen tilbage til Sverige.
Kan De huske mig?
- Selvfølgelig, frøken Klint. - Ja.
Kan vi tale sammen alene?
Siden vi mødtes sidst, er jeg begyndt at male anderledes.
Jeg arbejder med ånderne.
Jeg lader ikke ånderne...
overtage, beslutte.
- Det er en god nyhed. - Tak.
Må jeg vise Dem min kunst? Jeg kan sende Dem mine miniaturer.
Jagt ikke ham igen.
Du søger desperat hans godkendelse. Han vil aldrig give dig den.
- Det er latterligt. - Han ødelagde næsten din interesse.
- Han vil se mine malerier. - Du er besat.
- Det gør en sjælefrænde ikke. - Jeg sender ham mine miniaturer.
- Hvad synes du? - Det er så spændende.
- Der er udsigt over vandet. - Er det for- eller bagsiden?
Det er forsiden.
"Jeg har tegnet et atelier sammen med pigerne.
Vi bygger det i Munsö ved siden af Adelsö.
Det er ikke templet.
Det er et atelier til mig og pigerne.
Pigerne betaler for det.
Jeg går ud fra, du ikke vil bidrage økonomisk."
"Hvor dejligt.
Godt for dig."
- Mor, du ser vidunderlig ud. - Må jeg se?
Det er ikke færdigt.
- Vis hende det. - Kom nu.
Vis mig det.
Klar?
Frokost.
Hej.
Det er Anna.
Du kom.
Undskyld, det har taget så længe.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg rejste.
- Det gør ikke noget. Du er her. - Hej.
- Anna. Hvordan går det? - Hvor ser du godt ud.
- Det er godt at se dig. - Hvordan går det?
- Det er godt at se jer. - Vidste du besked?
Hvad mener du?
Det er smukt.
Okay.
Tabte du mig?
- Det gør ikke noget. - Thomasine, hvad er der?
- Hjælp hende. - Hun har brug for ilt.
- Hvad skete der? - Fjern tørklædet.
- Vi får hende indenfor. - Gør plads.
Hvorfor har du brug for hende her?
Hun skulle tage sig af din mor.
- Nu er du latterlig. - Tager hun sig af dig nu?
Hvad lider du af, der kræver fuldtidspleje?
Hvad lider jeg af?
Jeg lider af at blive nedgjort af dig, Anna.
Jeg lider på grund af venner, der svigter deres løfter.
Jeg lider...
Jeg lider, og det gør du ikke.
Undskyld, Anna.
Jeg ville ikke være din medlidenhedssag.
Jeg er flov.
Jeg støttede dit liv, din karriere, dig...
Med penge, du ikke tjente.
Jeg bad kun om din forståelse.
Tror du på ånderne, Anna?
Det gjorde du aldrig, vel?
Du ville bare komme tæt på mig.
Anna, undskyld.
- Undskyld. - Op med dig, Thomasine.
- Hvor skal du hen? - Du må passe Hilma.
Op! Du skal tage dig af Hilma.
- Hvad sker der? - Op.
Hvad foregår der?
Hun er syg på grund af dig.
Op. Du skal tage dig af hende.
- Rør ikke ved hende. - Giv slip. Du er syg.
- Lad os spise. - Drik noget vand, Hilma.
Nej.
"Kære frøken Klint,
det ville være interessant at diskutere Deres kunst yderligere.
Vi har set på de miniaturer, De sendte, og ville blive glade,
hvis De kunne besøge os her i Schweiz."
"Vi har set på de miniaturer, De sendte,
og ville blive glade, hvis De ville besøge os her i Schweiz."
- "Glade." Er du sikker? - Ja.
Erfreut.
- Glade. - "Glade."
Det er ligegyldigt. Han vil se dig.
"...som er verdens centrum for antroposofi."
Pas, tak.
- Læs videre. - Hilma af Klint?
Det er et gammelt foto.
"Vi er netop blevet færdige med at bygge vores tempel."
Så...
Med tilladelse fra de store malere,
vil vi donere vores værker til Goetheanum.
Det tempel, vi har ledt efter i så mange år.
Jeg er beæret over, De tog imod min invitation.
Der er så mange nye værker her.
Men De har ændret stil, ikke sandt?
Han spørger, om du har ændret den måde, du maler på.
Nej.
Hør her.
Jeg mener, at kunsten forbinder os med ånderne,
at den skal være suggestiv, poetisk.
Den skal henvende sig til hjertet, ikke hjernen.
Det, De har her...
Det er for intellektuelt for os.
Så...
Jeg mener ikke, denne kunst nogensinde bliver relevant.
Jeg beklager.
- Hvad siger han? - Han vil ikke have dem.
Hvad ellers?
Han siger, at kunst, der forbinder os til ånderne...
er suggestiv og poetisk...
og henvender sig til hjertet, ikke hjernen.
Han mener, dine værker er for intellektuelle.
Han har ikke hjertet til at forstå den.
Eller hovedet.
Fortæl ham det.
Først...
Først siger De, jeg ikke skal male med hjælp af ånderne.
Nu siger De, jeg ikke kan bruge min hjerne.
For intellektuel, fordi De ikke forstår dem.
Du må komme dig over det.
Han er død. Der er intet, du kan gøre ved det.
Dr. Steiner, hvad mener De?
Kommer der en dag, hvor folk vil synes om dem?
De er stille. Så De ved det ikke.
Løgner.
De forstod alt, ikke?
Ikke?
Hvorfor ikke indrømme det?
"Min seneste solnedgang.
Man kan ikke se, den er malet af en kvinde.
Vel?
Det er for længe siden, Hilma.
Jeg kommer til Stockholm. Jeg må se dig.
Mit tog ankommer på torsdag i næste uge klokken 16:50.
Møder du mig der?"
Jeg kom for sent til toget, Hilma.
Det ved jeg.
Det ved jeg, du gjorde.
Jeg er her nu.
Her. Hvor du er.
Jeg savner dig, Anna.
Der er så mange ting, jeg genkender her.
Tænk, det krævede alt dette at tro på det!
På denne måde kan man gå i rundkreds
og se alle de store, der hænger sammen.
De skal hænge sammen.
Man går aldrig tilbage. Man fortsætter bare.
Det er som et spiralformet tempel, der rækker ud efter himlen.
Åbent for tilbedelse for...
alle religioner.
- Kunsten og videnskaben. - Jeg har forsøgt, men...
Ingen vil give os pengene til at bygge det, så...
Jeg beklager.
Anna havde betalt for templet, hvis hun var i live.
- Og Thomasine... - Tante.
Jeg beklager.
Men ingen...
Ingen forstår, hvad du laver.
Så brænd dem alle sammen.
Brænd dem!
Der er en kvinde her.
Hilma. Hun siger, hun er Deres søster.
Åh nej.
Hvad vil hun?
Hun sagde noget om at bygge et tempel.
Jeg beklager, men hr. af Klint sover.
Det fortalte jeg ham vel ikke?
Fortalte jeg ham det?
Nej.
Stop!
Brænd dem ikke. Stop!
Stop!
Hermina.
Hvor har du været?
Jeg har været her hele tiden.
Jeg har ledt efter dig.
Du fandt mig.
Jeg fandt dig.
Har du brændt dem?
Mine malerier? Har du brændt dem?
Nej.
Jeg kunne ikke. Jeg ville ikke.
Godt.
Tyve år.
Giv det tyve år...
Tyve år hvad?
Gem dem.
Indtil de finder mit tempel.
- Tyve år. - Tyve år.
Et...
to...
tre...
fire...
fem... seks...
syv...
otte, ni...
Nitten.
Tyve.
Tyve!
Jeg kan se det.
Lyset.
Der er intet liv på Jorden, der kan beskrive det.
Sandheden er, Hilma af Klint fortæller os, hendes kunst
ikke er abstrakt fantasi.
Hun malede, hvad hun så,
og hvad ånderne fik hende til at male.
De er observationer af åndeligt liv.
Ingen troede hende.
Så hun malede for os, der troede på hende.
For fremtiden og det tempel, hun forestillede sig.
Parat eller ej...
her kommer jeg.
Tekster af: Jakob Jensen plint.com