Downloaded from YTS.MX
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Official YIFY movies site: YTS.MX
Йойо!
І Паула!
-Найкращі! -Друзі!
Назавжди!
-Ура! -Йойо! Швидше!
-Я швидша за тебе. -Ага.
Тягни сильніше!
Я так не хочу.
Вибач, я так не хочу.
Гаразд.
Без проблем.
Так краще?
Не вигадали нічого цікавішого?
-Боже. -Ненормальна?
Ти здуріла?
-Давно ти там? -Достатньо, щоб побачити, які ви нудні.
Круто. Гаразд.
Ні, друже. Ви вільні.
Ви впевнені?
-Так, замовкни. -Пауло, припини.
Ні, годі, я хочу тебе для себе.
Вибач.
Вам уже час іти.
Гаразд.
Бракує слів. Вам здається, що це круто,
але це геть не круто.
Круте життя самотніх хіпстерок. Бувайте здорові.
Дякую, пане.
Господи!
Без цього ніяк?
Не драматизуй.
Мені його повернути?
Ні.
Йойо, будь ласка, залишся.
Ти мені потрібна тут.
Але ж ми назавжди.
Я так за тобою скучатиму.
-Давай, Паулі! -Так.
Паулі, моя валіза.
Бігом, Пауло!
Вибачте.
Пауло, мерщій.
-Гей! -Вибач. Я не хотіла.
Припини!
Це все комп'ютер, а не я.
Відійди.
Глянь.
Ага, звісно.
Це Даніель.
-Тихо. Я не можу розібратися. -Мала, це він.
Хто?
З нашого міста.
Точно!
Не може бути.
-А вигляд у нього не такий і поганий. -Ні, дуже поганий.
Привіт.
Що ви тут робите?
Куди летите?
-У Тулум, але лише я. Тож… -Я теж. Я лечу в Тулум.
-Серйозно? -Що ти робиш у Мексиці?
Вибач, Даніелю, раді тебе бачити, але ми саме прощаємося.
Я працюватиму.
Ким?
Нічого особливого. У турфірмі.
-Це чудово. -А ти?
Я їду серфити.
Може, якось приєднаєшся.
Ні, в нас є правило «Ні — серфінгістам».
Так, але байдуже? Можу й приєднатися якось.
Добре.
Чим займаєшся?
Ти про роботу?
Авжеж.
Прикольно, усі одразу питають про роботу.
Дуже прикольно.
А в Англії розмови лише про погоду.
Ви розумієте, що верзете казна-що?
-Чорт. -Чорт, треба йти.
Я можу допомогти.
-Ні. Я візьму. Дякую. -Бувай, Паулі.
Ні, я з тобою.
Час вильоту — 16:55.
Зажди.
До відома пасажирів рейсу 8054 компанії «Євровінгз» до Кельна/Бонна
відправлення рейсу о 16:55…
Люблю тебе.
Я тебе більше.
-Чао. -Бувай.
Бувай.
Розказуй.
Я йду серфити.
-Із тим хлопцем? -Так.
У нас виявилися місця поруч у літаку.
Круто.
Ми весь час базікали.
У нього тато помер. Пам'ятаєш його?
Так, дурдом.
І твої померли. Ви, мабуть, рідні душі.
Але ти засранка.
-Де зараз живе твій серфер? -Він досі там живе.
Ні! Він досі у Лайновілі?
Так і знала! З його вигляду одразу видно, звідки він.
Він успадкував ферму від батька, але щойно продав її,
бо це було занадто для нього.
Цікаво.
Тож, змінимо тему…
Щодо оренди…
Пауло. Ні.
Ти не вирішила це питання?
Вирішила. Теоретично вирішила.
Ні, не вирішила.
Так, вирішила.
Але можеш оплатити ще за місяць?
-Далі я розберуся. -Як?
Вітаю. Центр зайнятості.
НОМЕР-КАБІНЕТ ТАЛОНИ
Я тебе залоскочу.
Пані Песка, ви знаєте, чому вам скасували виплати?
Бо ви придурки?
Бо ви регулярно не подавали заяву на роботу.
Були паршиві позиції.
Ні, не паршиві.
На що ви зараз живете?
За рахунок найкращої подруги.
А центр зайнятості для вас ніби найкраща подруга?
Ви безкоштовно вивчали право шість років.
Щоб провалити державний іспит.
Я розумію, що ви не дуже вмотивовані.
І я вас розумію.
Але це ніяк не допоможе.
Я не знаю, що тепер робити.
Приходь до мене ввечері?
-Не розчув. -У тебе є дівчина?
Хочеш, і її приводь.
Що скажете про продовження навчання? Є курси JavaScript.
Є дві вакансії.
Погляньте й подайте заявку тут.
Прибиральниця?
І ще одна в боулінг-клубі.
Доглядачкою.
БОУЛІНГ І ЛАЗЕРТАГ ЦЕНТР РОЗВАГ
Йойо, можеш відповідати на дзвінки? Я скучаю.
Можеш запхати ці голосові повідомлення в зад!
Я хочу побачити тебе. Та ну тебе.
Я скучила.
Що?
Ти мене чуєш?
Алло?
Я сумую за тобою.
-Паулі! -Що ти робиш?
Йойо?
Я не чую тебе…
Я погано тебе чую. Можеш…
Нічого. Поговоримо пізніше.
Поговоримо пізніше, гаразд?
Йойо, привіт.
Паулі.
Я повертаюся.
Як? Зараз?
-Можеш зустріти мене в аеропорту? -Але…
Я звільнилася з роботи.
Усе гаразд?
Тільки скажу… Я скажу, коли повернуся, гаразд?
-Я надішлю тобі дані про рейс. -Скажи у двох словах.
До зустрічі.
Паулі!
З ПОВЕРНЕННЯМ ІЗ ТЮРМИ
Мене нудить. Зараз блювону на стіну.
Я скучила за тобою.
Привіт.
Підкинути тебе кудись?
Ні, я їду з вами.
То що сталося? Чому ти повернулася?
Тут усе так потворно, скажи?
-Не помічала? -Ні.
Мала!
Що таке?
Кажи, що відбувається.
Давай, їдь далі.
Ні.
Що сталося?
Тебе домагалася начальниця?
Я не скажу.
Чому?
У тебе рак.
Ні. Ходімо вип'ємо пива.
Я не хочу.
-Але ти завжди хочеш пива. -А зараз не хочу.
І це знак, що щось не так.
Кажи мені зараз. Якщо скажеш, що вагітна, я стрибну з мосту.
Будь ласка, поїхали.
Мені насрати. Я не рушу.
Поїхали.
Не можу сказати. Ніяк. Пауло!
Припини негайно!
-Скажи, що таке? -Ні.
-Тоді ти припиниш це? -Так.
-Сядь у машину. -Гаразд.
Тоді я скажу. Пауло, ти здуріла?
Cідай. Припини цю срань!
Ми одружуємося.
Що?
Ми з Даніелем одружуємося.
-То ж ти вагітна? -Ні.
-Тоді навіщо виходити за нього? -Бо він чудовий.
Він острів'янин.
-Ні. -У нього є стьобана куртка?
Так, але як жарт.
Пауло, познайомся з ним ближче.
Сама познайомся ближче.
І треба одразу заміж бігти?
Так, бо я хочу. Бо відчуваю, що так має бути.
І це ще не все.
Ти вагітна.
Боже. Я знаю, що це.
Ти переїжджаєш до нього.
У Лайновіль.
Я хочу бути з ним, а він не хоче їхати.
А як же ми?
Коли йдеться про почуття
Коли м'яч починає котитися
Іноді буває надто пізно
Як часто я була впевнена
Що сьогодні перемога за мною
А наступного ранку
Моє життя починається знову
Але доля не продається
І як часто я програвала
Це не повториться
Я пообіцяла тоді собі
З тобою все було інакше
Із самого початку
Ти — скеля
За яку я можу триматися
Тепер я люблю тебе як ніколи
Серцем і душею
Почуття справжні, якщо забути
Хоч би що сталося…
Гаразд.
Тільки із сиром?
Я не просила мільйон інгредієнтів.
Причина не в цьому.
Зрозумів.
…мільйони вбитих, мала.
Ти мене чуєш?
Було боляче.
Паула.
Я в туалет.
Заплющ очі.
Добре.
Ти ж мене не вдариш?
Побачимо.
Можеш розплющувати.
Вітаю вдома!
Дякую.
Загадай бажання.
Вголос чи подумки?
Залежить від бажання.
Паулі.
Загадуй уже, або свічка згасне.
Я бажаю мати вас обох.
Тоді, сподіваюся,
воно здійсниться.
Я не дам тобі вийти за нього.
То що ви хочете випити? У мене є пиво й шнапс.
На жаль, вино не можу собі дозволити.
Слухай, Даніель виснажений.
Він взагалі не зміг поспати в літаку.
Він може зробити це зараз.
Вибач, та я теж втомилася.
Іншим разом, гаразд?
Так. Звісно.
Джетлаг і все таке.
Дякую.
Вибач, що не сказала раніше.
Нічого.
І я знаю, що це все божевілля.
Але, Паулі, я так шалено кохаю його.
Я просто не можу.
Я ще ніколи такого не відчувала.
Усе інакше. Я знаю, що дуже хочу цього.
Я точно знаю, чого хочу. Я хочу його.
Я ніби вічність його знаю. Я більше нічого не хочу.
Я точно знаю… Це наче в тунелі.
Не видно в жоден бік.
Я просто в тунелі, у неймовірному тунелі.
І я просто не можу. Я не бачу, що навколо.
Це як…
Це як було з твоїм дипломом юриста.
Ти отримала його й знала, це те, що ти хочеш, і…
Бляха. Оце я облажалася. Просто хрінь.
-Пауло, теж будеш щось? -Ні.
-Скуштуй. -Ні.
-Ось. -Ні.
Я не люблю оладки. Вони надто товсті.
Гаразд.
Я зараз допоможу.
Ви просто огидні.
Ти ж цього не зробиш.
Ти цього не зробиш.
Паулі.
Можеш просто порадіти за мене?
Гаразд.
Але тоді я теж їду.
І що ти там робитимеш? Хочеш навідати маму?
Чи що?
Я щось придумаю.
Упевнена, хтось із знайомих ще лишився. Наберу комусь.
Невже?
Нікого не можу згадати.
Ні, але можеш не сумніватися, що я поїду з тобою.
Я б хотіла зробити це сама.
Ні.
Гадаєш, наплічничка вистачить?
Так.
Даю тобі два дні.
Невже?
Ну, максимум до вихідних.
Ну гаразд.
Мені треба попісяти.
-Вибач, мені треба вийти. -Їй треба вийти.
Він чув, що я сказала.
Їй треба попісяти.
-Ти готова? -Я його побачила.
Мені вже страшно.
Ти передумала?
-А ти? -Я тобі все покажу, гаразд?
Так.
-Ну все, ти на місці. -Так.
Бляха, ми справді це робимо.
-Ну, що думаєш? -Так.
-Так! -Так!
Отже, це наш сад.
-Так. А тут? -Тут двері.
-Наш маленький будиночок. -Так.
Наше вікно ліворуч і праворуч.
Так, без проблем.
Я все занесу,
хтиві кролики.
Залиш це на вході…
-Так, звідти не видно. -Але тут…
Так, знаю.
-Ти це намалював? -Я все тут намалював.
Що ти з цим робитимеш?
Відвезу до моєї іншої нареченої?
Не викидай це все.
Я звільню місце.
І все поміститься.
Це ванна?
-Тут… -Це ванна.
-Там можна сидіти весь час. -Я тобі вірю.
Сам вирізав.
Це має бути… Чекай.
Гаразд. Якщо глянеш сюди…
Глянь! Поглянь на це! Що це таке?
Ось так воно має виглядати. Не хвилюйся. Я посуну. Туди не дивися.
-Але гарно, якщо дивитися туди. -Так.
Йойо.
Це разом?
Що ти робиш?
Але…
-Достатньо лишилося? -Так.
-І того, і того. -Що?
Ми пізніше поїдемо десь поїмо. Хочеш із нами?
Янош теж буде.
Я його не знаю.
Та ну.
Ні. Я стерла всі спогади про цей жахливий острів.
Він хотів вас звести, але я сказала, що це дурна ідея.
Слухай, я тут колись перетинав дюни.
-Овва. -А там був пляж.
Тому ти не дивишся на дорогу.
Краще дивитимусь на тебе.
Я не знаю нікого, в кого ще є диски.
Я теж.
Он Янош.
-Привіт. -Як справи?
Даніель за кермом — шини вищатимуть!
-Привіт. -Привіт.
Ви пам'ятаєте мого кузена?
Ні.
Краще ліворуч. Тут був затор… раніше.
Гаразд, пане Навігаторе.
Пан Навігатор.
А в тебе як справи?
Так, поки що непогано.
-Ти все зробив? -Так.
А у вас? Схвильовані?
-Ні. -Трохи.
Ви щасливі?
Ми щасливі?
-Хоч колись! -Обережно. Чорт.
Ми все побачили. Можемо їхати додому.
Хлопець для тебе.
-Мовчи. -Фу. Гидота.
Яка краса!
Можеш передати мені оливки? Передай мені оливки.
Ось. Соус. На.
Тобі теж?
Вони дуже смачні.
Потрібні прибори? Чи це їдять руками?
Можна мені хліба, будь ласка?
Боже! Невже ми це робимо?
-Ми можемо піти. -Ні.
У жодному разі.
Гей, ти це куштувала? Дуже смачно.
Навіть не думаю це куштувати.
-Гаразд. А ти? -Звісно, брате.
-Я можу на тебе покластися. -Чорт.
Це колишня Дані.
Привіт.
Я побачила твою машину.
Привіт.
Я не знала, що ти повернувся.
Так,
кілька днів тому.
Привіт.
Сідай.
Ні, дякую. Дані, я піду.
Чому ти не сказав, що приїжджаєш?
Еллін,
вибач мені.
Гаразд. Вибачте.
Незручно.
Ні, нічого в ній незручного.
Я ще це не куштувала.
Мені здалося, вона засмучена.
-А в тебе як справи, Пауло? -Що?
Так, чим ти займаєшся?
Те, се, золоте.
Що це означає?
-Та знаєш, пусте. -Ні, розкажи нам.
Я…
Так.
Ти чув про кордони?
-Так. -Та ну, він цікавиться тобою.
Паула нічого не робить.
Агов!
Що?
Ти почала вчитися, провалила іспит, а потім — нічого.
Йоганно, мала?
Ось так. Як щось не вдається, так і кажи.
Ну…
Якщо так подумати, то ми робили дещо прикольне.
Наприклад, колись ми заклалися на рік,
чи зможемо ми чіпляти одну людину на тиждень.
-Пауло! -Тобто в нас 52 тижні…
П'ятдесят дві…
П'ятдесят два чоловіки.
Людини 52, гетеро-острів'янине.
Ви трахнули 52 людини за рік?
-Ні, ми цього не робили. -Так, ми це зробили.
-Усе було не так. -Саме так і було.
-І як це було? -Добре.
-Усе було добре. -Ні.
Так, добре.
І що це були за люди?
Хороші.
Хороші люди. Хочете знати, хто виграв?
-Ні. -Не знаю.
Звісно.
Ти розумієш, яка ти недоладна.
Телефон дзвонить.
Пауло?
Пауло!
На телефоні.
Ні, це мій фокус.
Чого ти хочеш?
Слухай, ти з глузду з'їхала?
Навіщо ти згадала про цю хрінь?
Було чудове парі.
Нам було весело, раптом ти забула?
-Двадцять років тому. -Два.
Пауло?
А його колишня?
А хто його колишня?
-Гей, ти не дурна. -Що ти маєш на увазі?
Ти розумієш. Між ними щось досі є.
Навіщо ти це робиш?
-Що? -Усе руйнуєш.
Перепрошую?
-І як мені повернутися? -Так само, як і виходила.
Проїхали.
Це стає жалюгідно.
Можеш просто піти?
Отакої.
Так.
ГРИЛЬ-КАФЕ «У ДЖЕРРІ» ПОРТОВИЙ КІОСК
-Малий, налякав мене. -Що ти тут робиш?
Ти тут спала?
Це що, мій одяг?
-Я зараз піду. -І куди ти?
-А ти вимахав! -Діти дорослішають. Диво життя.
Відколи ти крутий?
То тепер можна до тебе в гості?
Авжеж. Можеш будь-коли приходити.
Було багато справ.
Звісно.
Коли весілля Йойо?
-Цього не буде. -Чому?
Вона здуріла.
І це все маячня.
Хіба ви не найкращі подруги?
Закладаюся, цього весілля не буде.
Не розумію.
Так, бо твій мозок ще не до кінця розвинений.
Нічого. Це ще може статися.
У тебе немає хлопця чи хобі, абощо?
Ось мій хлопець.
Ну ти й на приколі.
-Мені треба йти. -Я підкину тебе.
Ні.
-Чому ні? -Бо я йду з тим хлопцем.
-З тим хлопцем? -Так, із ним.
Гарний хлопець.
Так.
Привіт.
-Привіт. -Привіт.
-То хто ти? -Джеремі. Привіт.
Це моя сестра. Та, що хотіла померти.
Так.
Басті багато розповідав про тебе.
-Справді? -Неправда.
Але вона в це повірила.
-Ну… -Нам треба йти.
Бувай, сестро.
Я вже казав.
Нема про що говорити. Я теж поставив чітке запитання.
Чому не відповідаєш? Та облиш ти це.
Чому ти ухиляєшся?
Але все так і було.
І не заперечуй.
Я сиділа поруч із тобою!
Що ти тут робиш?
Я просто хотіла забрати речі.
Усе гаразд?
Так.
Усе чудово.
Що він робить?
Іде на роботу.
Яку роботу?
Точно не скажу.
Гаразд.
Ви розмовляєте чи тільки трахаєтеся?
Наразі тільки трахаємося.
Вибач за вчора.
Ти же знаєш, що я справді це зроблю?
Що?
Вийду заміж.
Ні.
Не думаю, що ви одружитеся.
То чого ви сварилися?
Люди іноді сваряться.
Пауло, серйозно.
Що ти робитимеш?
Після весілля?
Трахну весільного фотографа.
Ні, після цього.
Ти одна в квартирі без мене.
А що мені робити?
І я про це, не знаю.
Спочатку одружися.
Тоді побачимо.
У мене є ідея.
Ходімо по весільну сукню.
Справді?
Так.
-Ти серйозно? -Так, звісно.
Будеш довго думати, я передумаю.
Люблю тебе.
Привіт.
Як мило.
Що там?
Ну ти й дурко.
-Поглянь, це воно. -Це воно.
-Дешевина. -Миле й просте.
З цими окулярами.
Я б так ставала під вінець.
Привіт, люба.
Боже.
Я люблю тебе.
Я теж тебе люблю.
Поцілуй мене.
Я тебе поцілую.
-Це? -Гарне.
Я приміряю.
Виходжу!
-Ну? -Приголомшливо.
Виходь за мене, Йойо. Я серйозно.
Привіт.
Чорт.
Пауло, іди сюди.
Пауло!
Пауло.
-Ти знала? -Ні.
-Я бачу по очах. -Справді не знала.
Пауло?
Справді не знала.
-Ходімо звідси. -Так.
-Допоможи зняти. -Добре.
-Спина зашита. -Ось, чекай.
-Чорт. -Чорт.
Я допоможу.
Дякую.
Стійте.
Що це? Жартуєте?
Вона така й була.
Стривайте, ви…
Привіт.
Що ви тут робите?
-Нічого. Ми вже йдемо. -Так.
За це треба заплатити.
Річ у тім, боюся, це не ми, тож…
Я не дурна.
Готівка?
Картка?
Ви ідеальна пара.
Два безцеремонні виродки знайшли одне одного.
Дякую, що завітали до нас.
Гарного дня.
Навіщо ти мене туди відвела?
Ти про що?
Пауло, припини ці ігри. Ти поводишся дуже дивно.
Ні.
Те, що вона сказала, було дивним.
Тепер байдуже.
Я їду додому.
Ми ще не допили.
На сьогодні все. Куди тебе відвезти?
Чорт, Йойо, подруго.
Вибач. Може, поговоримо?
Ні, дякую.
Можеш просто побути зі мною?
Я щойно сказала, що їду додому.
Чому ти раптом так сказилася?
Зажди.
Ні, залишся. Йойо!
-Прошу, забирайся. -Йойо!
Не сердься.
Гей, ви двоє.
Кіоск — єдине, що добре на цьому гівняному острові.
То що сталося?
Що ти так його ненавидиш.
Гаразд, розумію.
А ти?
Чому ти так любиш його?
Не знаю. Це просто мій дім, мабуть.
Йойо — мій дім.
Усе гаразд?
Це мій дядько.
Мої дід і дядько були першими серферами на острові.
Серйозно?
-Пауло. -Привіт.
-Пауло, хочеш пива? -Так.
Він досі сперечається з хлопцем із Франції,
який стверджує, що був першим, але це не так.
Мій дід у 1952 році вже серфив.
Він бачив у новинах, як люди на Гаваях серфили на дошках.
Тоді це дозволялося лиш королівській сім'ї.
Він був рятувальником, тому взяв дошку й просто пішов серфити.
Любиш серфінг?
Чесно?
Так.
Думаю, це тупо.
Як можна вважати це тупістю?
Я боюся моря.
Ти звідси.
Море тут навколо.
Чому ти його боїшся?
Не знаю.
Ти прикольна.
Звідки ти знаєш?
Гадки не маю. А хіба ні?
Як можна знати когось, перш ніж пізнати його?
Інтуїція.
-Гадаю, мені краще повернутися. -Зараз?
Так.
Можна в тебе заночувати?
Не думаю.
Чому ні?
Не знаю.
Гаразд.
Бережи себе.
Басті?
Знову ти.
Котра година?
Майже друга.
Я могла б спати вічно.
Так, одна з форм заперечення.
-Та й вигляд у тебе хріновий. -Хто був той хлопець?
Це не твоя справа.
Ти закохався чи що?
Він просто студент по обміну.
Він усе одно скоро поїде. Я не дам розбити собі серце.
А ти?
Чув, у тебе щось із Яношем.
Ні.
Я теж не дозволю розбити собі серце.
То ми обоє особливо розумні чи особливо тупі?
Іди сюди.
Що ти тут робиш?
Я тебе шукала.
Перед магазином його колишньої? Перестань.
Ми посварилися.
З ким?
З Папою. З ким, як гадаєш?
Чому?
Я спитала його про Еллін,
а він дивно відреагував, тож я подумала,
що спитаю її.
Спитаєш її?
Хріново почуваюся.
-Гадаю, це гарна ідея. -Ні, це хрінова ідея.
Я ніби зрадила його, а навіть не говорила з нею.
Що ж відбувається?
Не знаю.
Скажи мені.
Гадки не маю.
Усе змінилося, відколи ми приїхали.
Тепер усе серйозно.
Хочеш сходити до мами?
Так.
Нам пощастило, що вона налетіла на скелю.
Уяви цю метушню зі слинявчиками,
слинами й усією цією сранню.
Молодець, Ульріке!
Молодець,
мамо!
Вона стрибнула, бо не знала, як іще втекти від шлюбу.
Ти ж це розумієш?
Паулі.
Усе не так просто.
Невже?
Я знаю, чого я хочу.
Чому ж ти плачеш?
Бо ми посварилися. Нічого страшного.
Кого ти хочеш обдурити?
Ти щаслива лише тоді, коли мені хріново?
Йойо, ти же знаєш, річ не в цьому.
Я хочу, щоб ти усвідомила, як тут галімо.
Молодець, Йойо!
Йойо!
То я пішла.
Гаразд.
То це все?
Ти про що?
Сама не знаю, про що я.
Упевнений, ти постійно це робиш у Берліні.
Так.
Мабуть, так.
Не хочеш перейти в ліжко?
Вибач.
Що ти тут робиш?
Я хотіла вибачитися.
Ви заплатили за сукню. Нічого.
Так, але вибач за нашу поведінку.
Теоретично, ми досі разом.
Що?
В атаку!
Пауло.
В атаку!
-Пауло, я хріново почуваюся. -Відступаємо.
Відступаємо.
Відступаємо!
Еллін, що ти тут робиш?
Здоров.
Привіт. Ти пила?
Лише аперитив. Одну-маленьку.
Можна зайти?
-Можна й мені зайти? -Прошу, мадам. Заходьте!
Йойо!
Пауло! Привіт, у нас стільки їжі.
Янош приніс ще два ящика вина.
-Ходи сюди, покажу тобі рибу. -Нам треба поговорити.
Я… Зачекай секунду, я маю…
-Що таке? -Я декого привела із собою.
Ясно. Круто. Хто це?
Ти мене зараз зненавидиш,
але нічого, бо колись ти перестанеш ненавидіти мене.
Ти про що?
Дані?
Пауло.
Так.
Що ти тут робиш?
Я же сказала, що не сама.
Так.
Так, хочеш випити?
-Ні. -Так, будь ласка.
Біле вино?
Паула? Можемо вийти надвір на хвилинку?
Так, але зараз недоречно.
У нас гостя. Це було б грубо.
Так.
Привіт, я Йойо.
Хочеш випити?
-Ні, дякую. -Хоче.
Дай їй келих.
Ні, я принесу.
Держи.
-Нічого. Я щось принесу. -Ні. Просто лиши це.
Це не проблема. Просто скажи, де відро…
Ти його покоївка?
-Облиш. -Це не проблема.
Нічого. Просто скажи мені, де воно.
Під раковиною біля сміття!
Нічого. Я візьму.
Еллін, прошу, стій…
Пауло, ти можеш мені сказати, навіщо ти її привела?
Йоганно, заспокойся на п'ять секунд!
Йойо, думаю, нам треба поговорити.
-Зі мною. Так? -Так.
Авжеж.
Це було очевидно. Можеш замовкнути?
І про що?
Це…
Еллін, облиш.
Годі, Еллін, я це зроблю.
-Я приберу. -І я можу. Просто сказала…
-Дай я. -Я вже прибираю.
Гаразд.
Добре.
Ну, тоді…
Давайте сядемо всі.
Еллін, де ти хочеш сісти?
Даніелю, що тут відбувається?
Вибач. Я хотів із тобою поговорити, але не зараз.
Що тут відбувається?
За що саме ти вибачаєшся?
Що вона досі твоя дівчина?
Що? Це неправда.
-То коли ти пішов від мене? -Я сказав, що потребую простору.
Коли ви познайомилися, він ще був зі мною.
Коли ви вирішили одружитися, він теж ще був зі мною.
І коли ти…
Ну якщо їдеш у Мексику
і кажеш, що тобі потрібен простір, то все досить ясно.
Ні.
Ти писав мені.
Це правда?
Так, бо я…
ти важлива для мене.
Гаразд.
Це теж цікаво.
І тому, що я хвилювався за тебе. Розумієш?
Я хочу, щоб у тебе все було добре. Не хочу тебе кривдити.
Що це за маячня?
Даремно.
Я збирався тобі сказати.
Коли?
Коли? Після цього абсурдного весілля?
Не розумію, чому ти казишся. Тебе це ніяк не стосується.
Ти тупий?
Ти не маєш права втручатися. Геть ніякого.
Я не втручаюся.
Я захищаю її від таких покидьків!
Що ти до неї причепилася?
Дай їй спокій!
Ні.
Гей!
Що це в біса таке?
Ваші стосунки будувалися на купі лайна.
-І мені дуже шкода Еллін. -Повтори?
Думаю, ти маєш мені дякувати.
Навіщо мене виставляти такою? Перед усіма.
Інакше б ти не стала слухати.
Цей хлопець — козел.
Вбий це собі в голову! Ти йому не потрібна.
А мені потрібна.
Пауло, від тебе стільки шкоди. Ти хоч розумієш?
Ти псих, Пауло.
Ненормальна.
Ти геть шизонута.
Тебе тішить втягувати інших у своє лайно?
Ти ловиш кайф від цього?
Чого ти насправді хочеш? Що ти тут робиш?
Займися своїм життям і дай мені жити своїм!
Припини постійно втручатися, чорт забирай!
Допомогти?
Ні. Усе гаразд.
Або, може… У вас є, що випити?
Звісно.
-Звідки ви? -Із Данії.
Я Оллі, а це Фрая.
Я Паула, а це Дурко Гайнер.
Привіт. Раді знайомству. Ви місцеві?
Так і ні.
Хочете випити з нами?
Власне, ми їдемо кататися на квадриках.
Може, поїдете з нами?
Так.
Чому ні? Ми любимо квадрики.
Так, Дурко Гайнер?
А що таке квадрики?
Завтра їдемо додому.
Ти мені потрібна.
Переклад субтитрів: Дарина Полякова