Downloaded from YTS.MX
Dybt inde i Amazonas forbereder Free Solos Alex Honnold
Official YIFY movies site: YTS.MX
sig på at bestige en uudforsket klippeformation kaldet "tepui".
Jeg samarbejdede med holdet
og har fulgt deres rejse. Forskeren Bruce Means var med.
Han mener, der er et mylder af biodiversitet på disse tepuis.
Han sammenligner dem med Galapagos, der var fulde af ukendte arter,
og han ser dem gerne fredet.
Alle disse tepuier, næsten alle, har op til 300 meter høje
topklipper med udhængende bevoksning. Ingen har endnu ledt efter nye arter der.
Jeg tror, de fleste mennesker bliver overraskede, når de hører,
at der findes sådan nogle vilde tårne inde i junglen.
Det er et nærmest mytisk sted.
Det, man finder der, overgår enhver fantasi,
men det findes faktisk.
De første opstigninger… Det er vor tids opdagelsesrejse,
for man klatrer op på en klippe, der er uberørt af menneskehånd.
Så man ved faktisk ikke, hvad man finder deroppe.
Man må tøjle frygten og uvisheden
og ellers bevare roen, mens man bogstavelig talt træder ud i det uvisse.
Vores ekspedition går til Sydamerikas prægtige hjerte, tepuierne.
DR: BRUCE MEANS BIOLOG
Jeg har før været her med Bruce.
Sidst, jeg var her, var…
MARK SYNNOTT EKSPEDITIONSLEDER
…var i 2006. Så det er 15 år siden.
Jeg har prøvet at komme tilbage lige siden.
Da Bruce og jeg var på vores første ekspedition,
var jeg vidne til den entusiasme, han havde for forskningen.
På en af turene tror jeg, han fandt ni nye arter.
Og jeg tænkte: "For f…!" Det her… det er jo det, han laver.
Han er på en enmandsmission for at redde hele det her område
ved at finde og katalogisere nok nye arter til at bevise for verden,
at vi her har er et enestående hotspot for biodiversitet, der må bevares.
Men nu er han næsten 80.
Og der er et sidste sted, han aldrig har kunnet nå frem til
for at fuldende sit værk…
højt oppe på selve klippevæggene.
Så jeg kontaktede Alex Honnold.
Alex er en af de modigste,
måske endda den allermodigste friklatrer i verden.
Jeg fortalte ham om vores plan. Og Alex var vild med ideen
om at få Bruce op på klippen, og Alex viger ikke tilbage for noget.
Han er opsat på det.
En tur som denne med en berømt biolog, et fantastisk hold og et sejt formål.
ALEX HONNOLD KLATRER
Det er ikke noget, der sker hver dag.
Det er noget, jeg altid har ønsket.
Min rolle på turen er at gøre det muligt at bestige klippevæggen.
Jeg tror, at… altså, især med en mand på 80
må vi være ret forsigtige.
Men det bliver nok skræmmende.
Over 1.200 meter, jeg fik os ned på 1.140,
-hvilket er tættest på væggen, eller… -Men det er jo over 600 lodrette meter?
-Bruce, er det tilstrækkeligt? -Ja da.
Jeg skal nok få prøver.
De skal på museet, så fundene bliver dokumenteret,
og jeg må have lidt DNA.
FUCO PISANI BIOLOG
Skal de ikke koncentrere sig om et mindre område?
-Jo. -Et lille et.
-Får vi dig op på toppen… -Ja. Så ved vi det.
…så kan du tage dig af hele undersøgelsen.
I bedste fald er klippevæggen stejl nok,
til at rebet kan hænge frit ned i en lige linje.
Så hejser vi ham op, som man gør med en taske.
Han kunne sidde som i en lille stol,
blive hejset langsomt op, mens han nyder udsigten og finder arter.
Men hvad hvis den ikke rager ud?
Så må vi improvisere lidt.
Heldigvis har du en klatrer med, så det ordner sig.
Ja, jeg har Honnold, men problemet er, at Honnold,
selvom han er fyr og flamme, ikke kan hejse Bruce op alene.
Derfor har vi et hold.
-Han må have hjælp. -Det vil jeg tro.
Vores klatremål ligger dybt inde i Amazonjunglen.
Det er så udsigten. 56 kilometers vandring gennem junglen.
Godt krydset, Bruce,
At vandre med Bruce er en fantastisk måde at nyde
junglens mange livsformer på.
Han kender bare altings historie.
Se! Lige der. Er den ikke sej?
Som at gå til fest med en, der kender alle.
"Den fyr kom engang sammen med den pige, men så kom ham der."
Han kender alle.
Efterhånden som man lærer om de komplekse forhold,
der gør sig gældende i junglen, griber det en mere.
Her er der noget godt!
Edderkopper er rovdyr, og de æder som regel hinanden,
så de er oftest alene.
Men nogle lever i kolonier. Det her er en af dem. Det er sejt.
Hold da op.
Hans kærlighed til naturen inspirerer mig meget.
Han er inspirerende. Ikke kun som biolog men også som menneske.
Jeg er beæret over at deltage i denne ekspedition.
Denne ekspedition er egentlig kulminationen på mit arbejde i Sydamerika.
Det begyndte, da jeg var barn. Jeg begyndte at sætte pris på naturen
og undre mig over meningen med det hele.
Jeg blev fascineret af evolutionslæren, da jeg var ni eller ti år gammel.
Så jeg fangede firben og slanger og fugleedderkopper og skorpioner,
havde dem i krukker.
Den her er sej. Kan du se den lille gule halespids?
Han kommer op.
Og til sidst førte det mig til dette vidunderlige område…
-Nej. -…og jeg blev vild med tepuier.
Spring ikke ned. Sådan.
Tepuier er en slags øer i himlen.
De blev nok eroderet ud af Afrikas sandsten,
dengang Sydamerika og Afrika var forbundet
for millioner af år siden.
Dette er den første ekspedition, der har til formål at studere tepuiernes vægge
for at se, om en særlig flora og fauna trives på netop de klippevægge.
Forhåbentlig vil bestemmelsen af artsrigdommen
i dette særlige område få regeringslederne
og Guyanas folk
til at ville bevare dette fabelagtige og smukke sted.
Det er hans drøm, der opfyldes.
Denne tur kunne blive hans hovedværk.
Den er sej. Wow.
Han har været på 33 tepui-ekspeditioner men har aldrig været på selve klippen.
Så det, vi er her for, er at tage Bruce på en rejse
op til toppen af selve tepuien for at lede efter nye arter
og for at katalogisere det, der findes i dette faktisk
enestående sted i verden, som forskerne ikke rigtig har udforsket.
DAG 6
Hør, Troy, hvordan bliver vejret i dag?
Vejret bliver hverken særlig godt eller særlig dårligt.
Vejret er okay.
-Er det… tager vi stadig af sted? -Ja.
-Ingen problemer? -Nej.
At vandre gennem junglen for at nå tepuierne
er ret interessant. Man starter i regnskoven,
hvor det er teknisk vandring. Man træder over rødder, krydser vandløb.
Så bliver det sværere og sværere,
som man nærmer sig tepuierne, de egentlige store klippevægge,
for terrænet bliver gradvis stejlere og mere bevokset.
Man bliver udfordret hele vejen.
Man tænker: "Det bliver bare værre og værre!"
Man kæmper for at få fodfæste i mudder og vandmættet jord,
når man er i disse skove. Det er hårdt.
Nu bliver det lidt trættende.
Jeg har vist efterhånden gået i…
næsten seks timer.
Jeg er lidt bekymret for Bruce,
for terrænet bliver stejlere og mere kompliceret.
Bruce bevæger sig langsommere, end vi forventede.
Med større besvær. Jeg tror, han er overrasket over,
hvor hårdt han bliver sat på prøve.
Er du okay, Bruce?
-Jeg er okay. -Er du?
-Ja. -Okay.
Det er svært ikke at spekulere over, om vi klarer det her.
Så fortsætter vi!
-Fire dage til Double Drop. -Ja.
Så bliver det vanskeligt.
DAG 10
Pas på, kom langsomt ned.
Det her bliver virkelig farligt for Bruce.
Han er nået til det stejleste sted. Så han tager sele på,
og så får Mark ham nok sikret.
På en måde er det ret let.
men på den anden side ville man nok dø, hvis man faldt, så…
Akawaioerne har bygget denne vakkelvorne stige.
Et trin ad gangen.
-Ja, det er høje trin. -Ja, det kan jeg se.
Det er et problem for mig at bøje knæene.
Ja, jeg kan godt se, hvad jeg laver.
Lad os se engang.
Flot, Bruce. Vi er der næsten. Du er supersej.
Her.
Mand, det var en utrolig indsats.
Nu skal du bare glide gennem mudderet ti minutter endnu.
Mudder er fint.
Man bliver nedslået, og det slider på en,
men udkommet…
det er noget, der blæser en totalt omkuld.
HOVEDLEJREN DOUBLE DROP-VANDFALDET
Det er pragtfuldt! Jeg glæder mig til at komme i vandet.
-Velkommen til Double Drop. -Hot dog.
Det var et stort øjeblik for Bruce.
Jeg ved, det er et af hans yndlingssteder her på Jorden.
Og det var en del af hans drøm at nå dertil.
Det her er mit Shangri-La!
Det er… Det er det vildeste, det mest uberørte…
det fjerneste, smukkeste sted jeg har været på kloden.
Tænk, at jeg kunne komme tilbage… en sidste gang.
Det var et fantastisk øjeblik, men samtidig
kom vi længere og længere væk fra civilisationen
og havde givet os missionen i vold i skræmmende grad.
Jeg så på det, der ventede forude og tænkte:
"Hvordan i alverden får vi Bruce gennem dette terræn?"
Du godeste.
Hvad ser du, Mark?
Der ligger Wei-Assipu.
Det ser… kompliceret ud.
Det bliver ikke let at bestige den.
Især ikke at få en mand på 80 derop.
DAG 11
Alle bærerne hjælper Bruce…
FUCO PISANI KLATRER OG BIOLOG
…med at fange frøer, firben, slanger, edderkopper.
Lejren er gået amok.
Sikken stor fugleedderkop.
En Goliat-fugleedderkop, verdens største edderkop.
I denne del af verden
er optællingen af dyr og planter endnu ikke færdig.
Denne slange æder snegle.
Og nu, efterhånden som vi finder flere og flere arter,
bliver det et stedse vigtigere hotspot for biodiversitet.
Den sidste brik i puslespillet
er at opdage, hvad der lever oppe på tepuiens vægge.
Det er yderst vanskeligt sted at tilgå.
Forskerne har simpelthen ikke kunnet udforske det.
Jeg har lovet Bruce, at han kommer op på væggen,
men jeg ved ikke rigtigt, hvordan vi griber det an.
Det bliver nok til en blanding af metoder og strategier. Men foreløbig
skal han tackle junglen i en alder af 80.
Da vi så, hvor hårdt det var for Bruce, blev Alex, Fuco og jeg
allerede betænkelige.
Det fremgik tydeligt,
at det ville tage ham længere tid, end vi havde regnet med
at nå frem til foden af klippevæggen.
Det, vi gør, tror jeg, er, at vi halverer den distance…
vi ellers skulle have dækket hver dag.
Det betyder, at turen derhen kommer til at tage dobbelt så lang tid.
Nej, Bruce kan klare den halve distance,
men måske kan vi gå hele distancen
og sikre vejen til væggen…
Måske skal vi dele os lidt op.
-Ja, vi må… -Vi må drøfte det over maden.
-Ja, det må vi nok. -Vi kan bestemt
få udstyret og klatreholdet frem, så tidsplanen overholdes.
Bruce holder så det tempo, han kan, og alt kommer til at gå op.
Det, jeg frygter mest, er, at min alder og min fysiske formåen kunne hindre
eller forsinke ekspeditionen. Det bekymrer mig meget.
Det, vi kan gøre, er at fortsætte
med bærerne, med dem, der rydder stien,
og vi baner så vej hen til foden af klippen,
mens Bruce bliver og ordner sit ved Double Drop.
Så er stien der, og så kan vi enten gå tilbage
måske være lidt hos ham,
-eller vi forbereder klatringen. -Okay.
-Og han indhenter os. -Lyder godt.
Jeg synes, halvvejs-lejre giver mening, i det mindste for størstedelen af holdet.
BRIAN IRWIN HOLDLÆGE
Sikkerhed må virkelig være en prioritet.
Jeg er enig med jer. Intet pres fra min side.
Jeg er okay med at være for mig selv,
for jeg kan lide at være alene i skoven,
det har jeg gjort i årevis. Men jeg er jo næsten 80.
I går faldt jeg flere gange og kunne have brækket benene.
-Og… -Den risiko skal elimineres.
-Ja. -Og det er…
Alle er vist enige om at skilles, og du indretter dig. Det bliver godt.
Præcis.
Så har vi en plan.
-Fint. -Sejt. Så til køjs.
-Jep. -I skal sove.
Vi har travlt i morgen.
-Okay. -Vi slutter her.
Den form for forskning, jeg laver, kan vel kaldes videnskab på alfa-niveau.
Jeg går ud i naturen og ser, hvad jeg kan finde.
Det ville være en dejlig overraskelse,
hvis vi fandt noget, der er nyt for videnskaben på en klippe.
Ingen er mere egnede end Mark og Alex Honnold til
at få mig op på den klippevæg.
DAG 12
Vi ses, drenge.
-Okay, ses deroppe. -Fint.
I dag er dagen,
hvor vi forhåbentlig endelig når frem til klippevæggen.
Ingen kender stedet. Ingen har været deroppe.
Det er en stor og meget vigtig dag for ekspeditionen.
Den oprindelige befolkning er specialister i junglen.
De bevæger sig snildt i terrænet.
I den anden ende af spektret har vi så vores hold.
Vi aner ikke, hvordan man gør.
Jeg kan slet ikke orientere mig her.
De har en plan. Vi lader dem bestemme.
Kan I se den orange væg lige der?
Ja.
-Til venstre. -Venstre.
-Ja. -Det er der, vi skal hen.
FRANKLIN GEORGE AKAWAIO-GUIDE
Vil I se højderyggen?
-Se, hvor den flyver! -Farvel, drone.
Vi så væggen fra stien,
og vi begyndte at planlægge, hvor vi skulle bestige den.
Jeg kan nok gå længere ned.
Det er skoven på højderyggen, der, hvis du vender.
Den er på denne side, til højre.
Lige ned, ude til højre.
-Vi må skære mere ned foran Bruce. -Den er sgu høj.
Se al den vegetation til højre for den orange klippeside.
-Ser du det i solen? -Det er klippehylden,
vi talte om. Måske er der en tværgående sti.
-Man kan næsten se den. -Ja.
Da vi så de kendetegn, vi ledte efter,
vidste vi nogenlunde, hvor vi skulle hen.
Det lykkedes!
På afstand ligner den en hel lille ø,
men at nå frem til væggen er enormt vanskeligt.
Forestil jer det tykkeste, dybeste
lag af tørv eller sådan noget.
Pas på hullerne.
Man balancerer henad en lille tynd træstamme,
og glider man ned af den, falder man ned i en dyb sprække.
Hvordan i alverden får vi Bruce igennem her?
Det er ret vildt lige der.
Det er simpelthen det mest forræderiske stads, jeg nogensinde har været i.
Det kræver mere end en motorsav at gøre det tilgængeligt for Bruce.
-Eller en helikopter. -Ja.
Pludselig åbner junglen sig, og den her klippevæg toner frem.
Kors i…
-Mand, det her er totalt sygt! -Det er for vildt.
Det var skørt. Vildt skørt, men… Her er vi, dybt inde i junglen,
så jeg tror, vi faktisk kommer til at bestige den væg.
Efter det, vi har været igennem i dag, er det umuligt for mig at…
forestille mig Bruce komme op gennem det.
Det oversteg langt, hvad jeg nogensinde har prøvet.
Så ja. Det er et problem.
LEJREN I JUNGLEN
Åh, du godeste!
I dag var afgjort…
det var en ekstremt anstrengende dag, op ad bakke hele dagen.
Ja, jeg er bekymret, Bruce. Min mavefornemmelse siger, at…
BRIAN IRWIN HOLDLÆGE
…fortsætter du, så risikerer du livet.
Åh, mand.
Kan vi vente og se, hvad Mark siger?
Absolut. Jeg tror, det må blive holdets afgørelse.
-Men min mening er… -Tja, du er jo…
-at det… -…du er lægen.
…ikke er værd at risikere livet for, og vi er…
på vej ind i et territorie…
med farer, vi ikke kan reducere.
-Mark. -Mark.
Hej, Bruce, godt at høre din stemme, mand. Hvordan går det? Du lyder nedslået.
Jeg må høre din mening, men
hvad siger du til, at jeg kommer derop? Skifter.
Jo altså,
terrænet mellem os og jer
er… bare alt for besværligt, og…
faktisk alt for farligt, synes jeg…
til, at vi har det godt med, at du går op gennem det.
Vi er bekymrede, ved du, for at du kunne komme til skade.
Vi ville ikke kunne evakuere dig. Skifter.
Jeg forstår. Det huer mig ikke, men ekspeditionens lykkelige udfald
afhænger af, at jeg og alle andre ikke kommer frygteligt til skade.
I kan fortsætte med at tage stikprøver i højden.
Indsaml, hvad I kan finde på ruten, især Fuco,
der kender krybdyrfaunaen ret godt,
hvis I tager det og lægger det i poser.
Og når I kommer her tilbage, har vi dækket hele stikprøve-transectet.
Jeg sender en tegning op af en Stefania-art,
der er ny for videnskaben, men som I sandsynligvis vil finde.
Så hvad I end gør og finder, mens I er oppe på væggen
og oppe på toppen,
vil i høj grad gavne vores ekspedition. Selvom jeg ikke selv er med deroppe.
Okay, Bruce. Jeg skal gøre mit bedste for at finde den lykkebringende Stefania.
Fantastisk, Fuco. Kan nogen gøre det, er det dig.
Slut herfra.
Jeg har allerede fundet flere nye arter af frøer af slægten Stefania
for foden af tepuien.
Min teori er, at vi burde finde en ny Stefania-art,
der har udviklet sig ovenpå tepuien.
Jeg følte, jeg svigtede holdet.
Jeg ville jo gerne selv gøre det, men… Jeg fulgte deres råd.
Det er sikkert godt for mine chancer for at komme hjem i live.
LEJREN VED KLIPPEVÆGGEN
Åh gud. For f… da.
Skyerne er lige lettet for første gang i lang tid.
Regnbue!
Mand, det her er det hele værd.
-Er I klar til at se lidt blåt? -Bedste udsigt hidtil.
Regnbuer!
Det her er aldeles fortryllende.
Det er nok det mest storslåede, jeg nogensinde har set i bjergene.
Vi pakker til klippevæggen. Endelig går vi i gang.
-Fuco, bærerne kom lige med den her. -Lad mig se.
Er det… Nå, tegningen af den frø, vi leder efter?
Jep.
-Wow. -Wow, den er vildt sej.
Det er den frø, Bruce siger, vi skal lede efter oppe på væggen.
En ny underart af Stefania…
-Det lyder som… -…oppe fra Wei-Assipu.
Jeg har en vis erfaring indenfor biologi.
Så jeg føler det ansvar, det er at være Bruces øjne på væggen.
Vi starter på ruten.
Så tager vi hjelm på.
På med selen. Hægte sig fast. Ja, det er fantastisk.
Okay. Så klatrer vi.
Vi er på vej.
Ingen har besteget denne klippe.
Planen er, at vi finder ruten, mens vi arbejder os opad.
LEJREN VED KLIPPEVÆGGEN
Efter cirka 245 meter er der en afsats, hvor vi forhåbentlig kan slå lejr.
Derfra krydser vi afsatsen op til toppen…
LEJREN PÅ AFSATSEN
…og leder efter frøer og andre dyr på vejen.
PLATEAUET PÅ TOPPEN
Lidt højere oppe er der en fin vandret revne,
hvor man kan få et greb ind.
Lad mig vide, hvis I støder på noget betænkeligt.
Jep. Det her er faktisk betænkeligt.
Okay.
-Det hele sidder løst her. -Ja. Det ser sådan ud.
Det er vildt, hvordan klippen kan være både
virkelig dårlig og virkelig god.
Du må være forsigtig.
Under den første opstigning er der altid løse sten.
Den slags er der masser af.
Det er nok den største fare, man udsættes for, når man
udstikker en ny rute. Her taler vi om ting, der kan være enorme,
som klippestykker på størrelse med en bus.
Stykker, der løsner sig, mens man klatrer, kan afgjort slå en ihjel.
Man kan ikke regne med noget.
-Se godt efter, Fuco. -Jep, jeg iagttager.
En masse løse…
Okay!
Ja.
Ja!
-Det er hårdt. -Det var det.
-Første stykke. -…Fuco.
Godt gået!
Wow. Sagde de noget om, hvor de går op?
Lige op der i midten, tænker jeg.
Jeg har set det her sted fra luften på satellitfotos,
men rent faktisk at være her
er mere storslået, end noget luftfoto nogensinde kan blive.
Det er virkelig spændende at se, at selve klippen har afsatser,
og andre steder revner og spalter,
hvor der er vegetation. Det er temmelig sikkert steder,
hvor nogle af de dyr, jeg er interesseret i, kunne leve.
Og hvis Fuco og Mark og Alex finder dyr på klippen,
som for eksempel frøer eller firben, ville det være en stor opdagelse.
Ingen har nogensinde arbejdet på den klippe. Det er let at se hvorfor.
Selvom jeg er skuffet over, jeg ikke selv kan fortsætte med at tage stikprøver,
helt op til toppen af Wei-Assipu, er jeg virkelig glad for,
at mine kolleger gør det for mig,
og at jeg kan tilbringe en uge i dette paradis
lige her, helt alene,
mens jeg studerer alle de fantastiske organismer, der findes her på stedet.
Her skal jeg være i måske en uge, og jeg kan gå ud om natten og se på
og studere og fotografere de dyr, jeg elsker.
Vores søgezone strækker sig fra min lejr i junglen til toppen af tepuien.
Hele området er fuldt af uopdagede arter.
Den her lille frø, jeg har aldrig set noget, der ligner.
Her har vi endnu en ny art.
Den er så sej. Tillykke lille ven.
Den skal tilføjes den oversigt over biodiversiteten, vi laver for området,
og kan i sidste ende bidrage til områdets bevarelse.
Den er ret sej. Enhver feltbiologs drøm.
-Hvordan ser det ud? -Ret vildt!
Noget af det mest udfordrende ved klatring generelt
er frygten for det ukendte.
Man må bevare herredømmet over sig selv,
når man løber ind i vanskeligheder.
Den første opstigning er en forstørret udgave af den oplevelse,
for der aner man ikke, hvad man vil finde deroppe.
Man tænker: "Gad vide, hvad der vil ske?"
Vi er heroppe og fastgør Mark til det, der kunne vise sig
at være et af de vanskeligste punkter på ruten. Han er på vej op til et overhæng.
OVERHÆNG
Et overhæng er en klippe, der stikker ud fra væggen.
60 METER
Det her befinder sig 60 meter oppe, og det er ikke let at komme forbi.
Hold øje med mig.
Holder øje med dig.
Det overhæng ser altså ikke godt ud.
Det er temmelig ekstremt.
Jeg forestiller mig, hvad du ville gøre, hvis du var her. Men jeg er ikke sikker.
Gør, hvad du synes er bedst, men…
Det vigtigste er, hvor du mener, du kan komme gennem overhænget.
Der er en revne gennem overhænget, men den er ekstremt smal,
næsten ikke synlig, og det er der, vi gerne vil over.
Du må hellere komme op og se.
Okay, ja, det er okay med mig.
Alex tog rebet. Og det næste vi ved, er,
at han hænger der, som var han et dovendyr.
Vi tænker: "Okay. Han gør det vist."
Okay. Det her er det sværeste.
Okay, jeg har dig!
-Fedt, Alex! -Ja.
Han lavede et af de mest imponerende stykker klatring,
jeg har set. Der på stedet, under den første opstigning,
hang han ned fra overhænget, noget af virkelig høj sværhedsgrad.
Og det blev faktisk
nøglen til hele ruten, at vi kom forbi det enorme overhæng,
og det gav os det perfekte udgangspunkt til at fortsætte derfra.
Ja, makker. Godt gået!
Hvor… skal jeg nu hen?
At man har reb og udstyr, betyder ikke, man er i sikkerhed.
Man er langt fra alt,
man hænger på en øde klippevæg i Guyanas fjerneste afkrog.
Kommer man til skade,
kommer ingen til undsætning.
Går det dernede, Fuco?
Gik noget i stykker?
Hev du noget ud, eller faldt du?
-Jeg faldt. -Åh, okay. Cool.
Der er glat.
Man må sørge for, alt er sikkert.
Det er skræmmende at klatre sådan,
man føler, man er i en scene fra Cliffhanger.
Sådan, Fuco.
Campeador.
Wow, se, hvad Alex gjorde.
Vildt, så langt det… overhæng rager ud.
-Man er… -Ret overhængende.
…vel en 10-12 meter fra væggen.
Herfra er der endnu 185 meter stejl klippevæg,
til en afsats, hvor vi kan slå lejr.
185 METER
Desværre er denne ekspedition
nok min sidste tur, der indebærer
at vandre gennem junglen.
Jeg foretrækker at gå langsomt, se på mosset.
Jeg finder et insekt. ser et dyr, jeg ikke havde set,
hvis jeg gik hurtigt. Og ganske rigtigt, bare for et øjeblik siden
dukkede den her lille fyr op. Det er en tudse.
Tudser er frøer, men ikke alle frøer er tudser.
Er den ikke kær?
Mere uberørt findes det ikke.
Så vidt jeg ved, er det kun os, der har været her. Det er vildt og fjerntliggende
og smukt, som intet andet sted på jorden.
Jeg vil bare være helt stille og nyde det.
Lade det synke ind.
Jeg forlader kloden… på et tidspunkt.
Jeg vil savne den.
Tja.
Jeg er på vej ind i det ukendte.
Vi er i en sky, så alt er uheldigvis lidt vådt.
Det gør det jo sværere at klatre, fordi alle grebene er våde.
Men vi fortsætter bare og ser, hvad der sker.
Det var vist dagens sværeste skinne.
Fedt, Alex!
Jep. Vil sikre mig, det bliver en som en udflugt heroppe.
Fuco og jeg er sikret.
Fuco sikrer Mark, som… Lad os se. Kan vi se ham dernede?
Ja, der er han.
Han er stadig på vej op gennem tågerne.
Det er nok derfor, det hedder en tågeskov.
Klippevæggen over os ser…
Vi får se. Den ser meget interessant ud.
Åh gud. Det er totalt som at spille Klodsmajor.
Sten!
-Det er lidt skræmmende, Fuco. -Ja, det er.
Der var en kant, jeg skulle forbi for at komme op på afsatsen.
og næsten alle holdepunkter sad løst og måtte fjernes.
Det, der var særligt udfordrende og skræmmende, var,
at jeg skulle fjerne det hele uden at falde.
Okay, Fuco, jeg vover mig videre.
…ja!
Det er så her, jeg går i gang.
-Hvad så? -Jeg var bange.
Okay. Vi klarede det… Vi er på afsatsen.
En, to, tre! Træk.
Okay, nedenom der.
Tre!
Det er ved at blive mørkt, og vi hejser stadig enorme tasker op.
-Så meget udstyr. -En, to, tre!
Nu bliver det interessant fra et biologisk synspunkt,
for nu skal jeg til at lede efter frøer.
Vi rejser vores lejr på væggen.
Vi prøver at finde os til rette i vores nye hjem
oppe i nærheden af klippens top.
Planen for i morgen er, at vi klatrer videre herfra,
tværs over den her tingest og prøver at komme op på toppen.
Det bliver garanteret noget af et eventyr.
Det bliver en regulær opdagelsesrejse i morgen.
En opdagelsesrejse i videnskabens navn. På vegne af dr. Bruce Means
må vi prøve at finde den frø. Det bliver ikke let.
LEJREN PÅ KLIPPEAFSATSEN
Ekspeditionen er i kontakt med Michael Strahan
fra Good Morning America.
DAG 14
Vi sender opdateringer om ekspeditionen og det, vi laver.
Det er ret sejt at dele denne oplevelse med hele verden, mens det foregår.
Hallo, Alex. Hvordan går det? Hvad sker der derude?
Det går fint. Det er lykkedes os at bestige den her gigantiske tepui.
Vi er på et system af afsatser, der giver adgang til toppen.
Så det går fint.
Jeg hørte den ærgerlige nyhed om Bruce.
Hvad skete der? Og først og fremmest, er han okay?
Han blev tilbage i en af halvvejslejrene på vejen til klippevæggen.
Vi har radioforbindelse med den lejr, han er i.
Modtaget. Her er jeg.
Jeg har det fortrinligt.
Vi finder alle mulige vidunderlige, spændende og eksotiske nye arter,
der bidrager til verdens biodiversitet, men som også sætter fokus på området,
som det hotspot, det er i kraft af biodiversiteten.
Så det er en holdindsats. Det er ikke slut endnu.
Eftersøgningen fortsætter, og jeg er ekstatisk. Slut.
Det lyder alt sammen helt fantastisk.
Men sørg nu for at komme uskadte op på toppen, okay?
Vi hepper på jer.
Oppe i de højder, hvor der er bevoksning,
er der meget fugtigt,
det er det optimale habitat for alle slags frøer og andre dyr.
At finde et hvirvelløst dyr, der er naturligt forekommende i klipperne,
ville være enestående. Det ville være et vidunderligt fund.
Det ser farligt ud.
Jeg går op gennem den her lille tunnel for at komme videre.
Jeg tror, det gælder om at holde sig nær klippen.
Du klamme, kravlende… Fugleedderkoppeby.
Der var steder med uigennemtrængelige tykninger,
hvor man bare må flå sig vej igennem.
Men til sidst var vi oppe på toppen af Wei-Assipu plateauet.
PLATEAUET PÅ TOPPEN
Milde himmel.
Her ser helt vanvittigt ud.
Se det træ derhenne, det er som taget ud af Dr. Seuss.
Bruce kunne jo ikke komme derop, så på toppen var det vores job
at hjælpe ham med at fuldende sit livsværk ved at lede efter nye frøarter.
Vi er på plateauet, ikke på det højeste punkt,
men vi er omtrent oppe på toppen.
Hold øjnene åbne, vi er afgjort i frø-terræn her.
Nu er vejret bare nødt til at holde,
for nu har vi ikke ly, vi er under åben himmel, og naturligvis…
vælter skyerne op over kanten på tepuien,
og vi er igen indhyllet i tåge.
Vi kan intet se, og det begynder at regne.
Nej.
Fryser du? Kom og sæt dig her, Fuco.
Jeg var næsten underafkølet og måtte sidde tæt op ad Mark i en poncho
under klippestykket.
Her sidder vi så, to fyre under samme poncho.
Vi må prøve at holde varmen heroppe på toppen.
Det er ikke ligefrem den pragtfulde oplevelse på toppen, vi håbede på.
Vi har ikke fundet frøen, og jeg er helt gennemblødt.
Vi leder efter frøer.
Som at finde en nål i en høstak.
Bruce finder dem uden videre, men… det er ikke så let.
Selvom man kan høre frøen, er den svær at fange.
-Lyder, som om den er i de træer. Måske. -Ja.
Tanken var, at vi især skulle se på planter af ananas-familien,
som er det perfekte sted at skjule sig for en frø. Men jeg kunne ikke finde den.
-Jeg… For… da! -Hvad er der?
Dyr!
-Hvilken slags? -Haletudser!
-Du fik en. -Jeg fik en.
Du godeste. Jeg har fundet en haletudse.
Det er logisk nok et sikkert tegn på, at der findes frøer her.
Hallo, Bruce. Mark her. Er du der?
Hallo, Mark. Hvor er du? Klarede I det? Slut.
Vi er lige præcis på toppen. Vi er på plateauet.
Vi fandt en vandpyt, der var helt fuld af haletudser.
Fantastisk. Jeg er helt oppe at køre.
Det bliver spændende at se.
Put nogle i en pose til mig, og når I så kommer ned igen,
er vi færdige med hele prøveområdet.
Pas på jer selv. Slut herfra.
Det lyder godt. Vi melder snart tilbage igen, okay? Slut herfra.
Målet var at få Bruce op på toppen af klippen
Det gik så ikke helt efter planen.
Men vi fuldførte opstigningen.
Første bestigning af en tepui, som ingen før har besteget.
Vi nåede op på toppen, vi dækkede stikprøveruten hele vejen op,
og vi fandt haletudser, vi kunne tage med ned til Bruce, og måske er det en ny art.
Det var det, vi kom her for. Og det betyder meget for mig,
for jeg har set, hvad der sker andre steder herude
med skovhugst og minedrift.
Jeg tror, at hvis folk hører om dette sted og om, hvor magisk det er,
så vil de bevare det.
-Hejsa, venner. -Halløj!
-Hejsa. -Hejsa!
Godt at se dig.
-Klør fem. -Hvad så?
Bliv nu ikke beskidt. Jeg er helt våd.
Hejsa, makker.
-Værsgo. -Hvad så?
-Åh gud. -Jeg er sulten…
Du må have tabt dig mindst ti kilo.
-Halløj, Bruce! -Fuco!
Jeg tror, vi fik den.
-Lad os se engang. -Godt at se dig.
I lige måde.
Stikprøverne fra denne ekspedition har været meget vellykkede.
Vi har stikprøver fra hele højden nu, og denne del af dem, dem fra toppen
og hele vejen ned til Double Drop, er dem, vi havde brug for,
og mand, det gjorde vi til overflod. Bare jeg kunne have været med.
Det var en hjertesag for mig. Men I klarede det for os.
Bruce har en smittende entusiasme for biologi.
Jeg føler, vi gjorde en forskel. Vi fik indsamlet nye arter,
for at studere dem, tage DNA-prøver,
og vi så noget, ingen før har set.
Forskningen har bragt os videre,
men vi er først lige begyndt at forstå den verden, vi lever i.
Tepuierne er noget helt særligt her på kloden.
De er en del af mit liv, de er min store kærlighed, min karriere,
så denne rejse er en stor gave for mig.
Jeg ville gerne rejse mere.
Men lykkes det ikke, vil det her være et af mit livs højdepunkter.
DNA-ANALYSER AF BRUCES PRØVER
BEKRÆFTER, AT FEM NYE ARTER BLEV FUNDET ALENE PÅ DENNE EKSPEDITION.
ET UKENDT ANTAL PLANTER OG DYR I AMAZON-REGNSKOVEN
ER ENDNU IKKE OPDAGET DEN DAG I DAG…
MEN UDEN FREDNING KAN DE UDDØ, FØR VI OVERHOVEDET VED, DE EKSISTERER.
LÆS PÅ NATGEO.COM/IMPACT OM HVORDAN VI STØTTER FORSKERE,
DER BELYSER OG BESKYTTER VORES VERDENS UNDERE.
EXPLORER KOMPENSERER VED KØB AF CO2-KVOTER.
Tekster af: Ulla S. Qvistgaard