Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫מנותקים‬
‫השכמה‬
‫יש! בן זונה! יש! קדימה, ויקטוריה!‬
‫מה יש, ויקי?‬
‫קיבלתי מייל מ"קלאודסיסטמס".‬
‫נבחרתי למנהלת אגף התוכנה.‬
‫את צוחקת?‬
‫לא! זה הרגע הכי טוב בחיי!‬
‫ויקי, ויקטוריה.‬
‫שיחת וידאו בעוד חצי שעה.‬
‫- לא ראית את זה? - לא.‬
‫ויסנטה מתקשר‬
‫הטלפון מצלצל. תביאי לי אותו.‬
‫אבל הרגע התיישבתי.‬
‫- ויסנטה מתקשר. - מה?‬
‫- ויסנטה. - היי, ויקי. מה נשמע?‬
‫אני עסוקה, יש לי פגישה עוד מעט. מה קורה?‬
‫אני בא בעוד חמש דקות.‬
‫לאן?‬
‫לאן נראה לך? אלייך, עם הילדים.‬
‫למה?‬
‫בחייך, ויקי. שכחת?‬
‫כן. לא, ברור שאני זוכרת.‬
‫אתה נוסע לפנמה והילדים נשארים פה.‬
‫יכולת להודיע לי בוואטסאפ.‬
‫כבר שלושה שבועות שאני שולח לך שם הודעות.‬
‫כן, ראיתי אותן. אבל הם לא יוכלו להיות אצל אימא שלך?‬
‫אימא שלי מתה בשנה שעברה.‬
‫זה לא היה יפה מצידי. סליחה. אף פעם לא הסתדרת איתה.‬
‫זוכר שהיא ביקשה ממך כסף ואז העמידה פנים שזה לא קרה?‬
‫זה רק לארבעה ימים. אלא אם כן את לא רוצה שהילדים יהיו אצלך?‬
‫בטח שאני רוצה. אני אוהבת את הילדים שלי.‬
‫חיכיתי להם. חשבתי שיבואו קודם, אבל...‬
‫הכול מוכן אצלי. אני מחכה להם. תבואו מתי שתרצו.‬
‫תזכרי שלחוליאן יש בעיות בלימודים. אמרתי לך את זה.‬
‫כן, אני יודעת, בביולוגיה. הוא לא מבין במיטוכונדריה.‬
‫- במתמטיקה, ויקי. - נכון, במתמטיקה. היתר במשולש.‬
‫הכול טוב. אני אטפל בזה.‬
‫לפני שתנתקי, בבקשה ממך, תגבילי להם את זמן המסכים.‬
‫- הם כבר מכורים. - אנחנו באותו ראש.‬
‫בלי מסכים. אני אדאג לזה.‬
‫- בסדר. - תירגע. ביי.‬
‫- ויקי, אפשר לשאול אותך משהו? - כן.‬
‫מי ייקח את הילדים לביה"ס?‬
‫אובר, איזי טקסי, קאביפיי. לא יודעת. דידי, ביט...‬
‫מי יבשל להם?‬
‫פדידוסיה, גלובו, אובר איטס. לא יודעת, קורנרשופ.‬
‫ושיעורי הבית?‬
‫בשביל שיעורי בית יש ויקיפדיה, גוגל, יוטיוב, דואולינגו, הרצאות טד.‬
‫- אני מזדהה איתך. - באמת?‬
‫גם לי הייתה אימא איומה.‬
‫אני לא אימא איומה, אנחלה.‬
‫אני אימא מודרנית. יש הבדל. באמת, אני מבינה במצבים כאלה.‬
‫אבא שלי התייחס אליי זוועה, ועשה לי חיים קשים.‬
‫וגם הקשר שלי עם ויסנטה היה נוראי.‬
‫הוא תמיד התנשא עליי‬
‫כי הוא הצליח והרוויח טוב.‬
‫הוא כל הזמן מנפנף בזה ומקטין אותך כי הוא חתיכת חרא.‬
‫ויקטוריה! בחייך, אני שומע אותך!‬
‫אבל חרא טוב. ואבא טוב. רק שיהיה ברור.‬
‫הוא תמיד היה אבא נהדר ואני מעריכה את זה.‬
‫אני צריכה לומר לך את זה יותר.‬
‫טוב, ביי.‬
‫"ביי"? לאן את הולכת? הפגישה בעוד 20 דקות. בואי נסדר פה.‬
‫סתם קפצתי לבקר.‬
‫אנחלה, את פה כבר שנתיים.‬
‫אם תצטרכי אותי, צרי איתי קשר בטלפון, באינסטגרם, במסנג'ר, בפייסבוק, בהודעות.‬
‫תתעודדי, חמודה.‬
‫אין לי שום ברירה אחרת.‬
‫בבקשה, זה רק לארבעה ימים.‬
‫ארבעה ימים יחלפו ממש מהר.‬
‫בחייך, זו אימא שלך.‬
‫היי. אם אתה שומע אותי טוב,‬
‫תרים אגודל.‬
‫מושלם, נפלא.‬
‫נעים מאוד. אני שמחה כל כך לפגוש אותך.‬
‫שמי ויקטוריה "תרנגול".‬
‫בצ'ילה זה ויקי גאיו.‬
‫זה בסדר, אני גם דובר ספרדית.‬
‫יופי. כבר התחלתי להזיע. טוב.‬
‫תודה על ההזדמנות הנהדרת. יש לי כישורים רבים.‬
‫אני אחראית ומאורגנת. הארגון הוא אצלי בדם.‬
‫את יודעת שאנחנו דורשים מחויבות רצינית מאוד, נכון?‬
‫ותקבלו את זה. כמתכנתת, אני אתחייב במאה אחוז.‬
‫זה בדיוק מה שאמרה המועמדת השנייה. היא אמרה שתהיה זמינה 24 שעות ביממה.‬
‫יש עוד מועמדת? אז אני זמינה יותר. 26 שעות ביממה.‬
‫ויקטוריה, מה הקטע? אנחלה עדיין גרה פה?‬
‫- היא לא רוצה שנהיה ביחד בחדר. - אמרתי לך שאני רוצה את המיטה העליונה.‬
‫אני בפגישה. צאו בבקשה.‬
‫סליחה, אני ממש מצטערת.‬
‫זה בסדר. אני יודע איך זה עם ילדים.‬
‫לא, אלה לא הילדים שלי. אלה האחיינים שלי.‬
‫אני רק אשתיק לרגע.‬
‫אני בפגישה חשובה פה. החוצה! החוצה!‬
‫לכו, נטפל בזה אחר כך. ותטרקו חזק את הדלת.‬
‫זהו. אני ממש מצטערת.‬
‫טוב, נודיע על החלטתנו הסופית היום ב-21:00 בשעון צ'ילה.‬
‫את תקבלי מייל שיודיע לך באיזו מתכנתת בחרנו.‬
‫ב-21:00. אני אמתין.‬
‫אני לא רק אמתין. אני אבדוק כל הזמן אם זה הגיע.‬
‫נשמע לי טוב. אני מתנתקת.‬
‫זה סתם ביטוי. אני לא מתנתקת אף פעם.‬
‫אני אונליין 28 שעות ביממה. טוב, תודה. ביי.‬
‫- נו, בחייך. - לא.‬
‫אתם נראים נהדר! אני שמחה כל כך שבאתם. שבועות חיכיתי לזה.‬
‫סידרתי הכול. אפילו לבשתי חולצה, רק בשבילכם! חיבוק!‬
‫איך גדלת. בתלתלים, בראש, בגובה. כולך.‬
‫רגע, אני רק אזין את השם...‬
‫ויקי יצרה את הקבוצה "ארבעה ימים"‬
‫זהו זה. הקמתי קבוצת וואטסאפ כדי שנישאר מחוברים.‬
‫"בסדר, אימא". איזה כיף לשמוע אתכם.‬
‫תשלחי לי סמיילי. אפילו סתם קריצה.‬
‫הכלל הראשון בבית הזה הוא...‬
‫בדיוק, כלום, כי בבית הזה אין כללים.‬
‫אימא מגניבה! אימא אדירה!‬
‫אני יודעת! אין כללים. תוכלו להשתמש בטלפונים שלכם כמה שתרצו.‬
‫ואם תיגמר הסוללה, אין בעיה.‬
‫יש מטענים פה ושם ובחדרים. בכל מקום.‬
‫המוני מטענים והכול יהיה טעון לנצח.‬
‫אימא, שינית סיסמה לרשת האלחוטית?‬
‫כן, חמוד. עכשיו היא "חסר לכם שתתעלקו לי על האינטרנט".‬
‫בלי רווחים, טוב? תראו. בואו לחדר שלכם.‬
‫- זה לא עובד. - "לכם", לא "לחם".‬
‫הצלחתי.‬
‫טוב, זה החדר שלכם.‬
‫זה בסדר, אנחלה תישן איתי. מה לעשות.‬
‫היי.‬
‫- מי זה? - תורידי את הרגליים!‬
‫- ויקטוריה, לא בכוח! - איזו כבדה את!‬
‫אלה המיטות. באיזו מיטה יישן כל אחד?‬
‫- אני בעליונה! - לא, אני בעליונה!‬
‫- ביקשתי קודם! - אבל אני בת 15 ואתה בן תשע.‬
‫- כולה הפרש של שלוש שנים. - אז העניין עם המתמטיקה נכון.‬
‫- מה? - כלום.‬
‫ויקטוריה! איפה אני אשים את הבגדים שלי?‬
‫זה רק לארבעה ימים. תשמרי אותם בתיק שלך.‬
‫בבית יש לי חדר ארונות.‬
‫גם פה יש ארון. זה לא חדר ארונות, אבל זה ארון.‬
‫כן, כן.‬
‫אבל הוא בחדר, אז זה ארון חדר. הבנת? במקום חדר ארונות?‬
‫איך נגיע לביה"ס?‬
‫האופניים שוחררו!‬
‫הנה. שני אלה שוחררו.‬
‫שיהיה יום טוב. אוהבת אתכם. נתראה אח"כ.‬
‫- את לא באה? - אני?‬
‫אני לא לבושה לזה. אין לי נעליים.‬
‫אני צריכה לעבוד ולהגיש אתר ללקוח.‬
‫אנחנו לא יודעים את הדרך לביה"ס.‬
‫אז בשביל מה יש ג'י-פי-אס? לשם מה הוא קיים?‬
‫טוב, בסדר.‬
‫אני אלווה אתכם. אבל רק הפעם.‬
‫זה ממש קל, עוד תראו.‬
‫מזינים את שם בית הספר לג'י-פי-אס...‬
‫מה שמו?‬
‫- סנטה ססיליה. - סנטה ססיליה.‬
‫סתם צחקתי! מה, אני לא אדע אותו?‬
‫השם כתוב בסמל. מן הסתם.‬
‫הנה. סנטה ססיליה.‬
‫אין חוש הומור? נטפל בזה.‬
‫- זה שלי. אלה שלכם. - אני רוצה את אלה.‬
‫לצהריים, תקנה משהו בדוכן.‬
‫אין לי כסף.‬
‫תגיד להם שתשלם מחר.‬
‫- אוהבת אותך. - ביי.‬
‫גברתי! בוקר טוב, חוליאן.‬
‫את אימא שלו?‬
‫- ואת... - אלחנדרה.‬
‫אלחנדרה?‬
‫המחנכת של בנך חוליאן.‬
‫אה! כן, המחנכת. את חדשה פה, נכון?‬
‫לא, תמיד הייתי המחנכת.‬
‫אני לא יודעת אם את מודעת לכך,‬
‫אבל הוא מתקשה מאוד במתמטיקה השנה.‬
‫כן. קיבלתי את המכתב וחתמתי במחברת.‬
‫שלחנו את זה במייל.‬
‫במייל. לא, התכוונתי שחתמתי אלקטרונית.‬
‫אני מודעת לזה, אבל זה לא כזה נורא.‬
‫מי לא התקשה במתמטיקה?‬
‫והוא קטן. הוא רק בן עשר!‬
‫אני בן תשע.‬
‫רואה שהוא מתמצא במספרים? הוא חד אבחנה.‬
‫כמו שכתבנו בדיווח, הבן שלך קיבל רק ציונים גרועים.‬
‫בחינת הגמר מתקרבת, ואם לא יעבור, הוא יצטרך להישאר כיתה.‬
‫להישאר כיתה שלמה?‬
‫כן. הוא ייכשל בכל השנה, לא רק בחלק ממנה.‬
‫האמת, זה מדאיג אותי.‬
‫האפליקציה הכי טובה ללימוד מתמטיקה היא "פרופסור למתמטיקה".‬
‫ואנחנו נוריד אותה.‬
‫אז האשטאג "נשנה את המצב".‬
‫את באמת חושבת שאפליקציה תעזור לחוליאן להשתפר במתמטיקה?‬
‫פלוס-מינוס.‬
‫כי דיברנו על מתמטיקה. "פלוס-מינוס".‬
‫- הבנתי. - נתראה אחה"צ.‬
‫ואת מהממת כרגע. את נראית מצוין.‬
‫ממש הרגע. להתראות.‬
‫- ויקטוריה. - ויקי.‬
‫- פיצה. - תודה.‬
‫רגע. חמישה כוכבים. עדיף על טיפ.‬
‫- ויקטוריה? - ויקי.‬
‫- סושי. - תודה. חמישה כוכבים!‬
‫ועוד מבלי לדעת אם הטמפורה חמה.‬
‫פרופסור למתמטיקה‬
‫שגיאה‬
‫אפשר את הקטשופ?‬
‫קטשופ, בבקשה.‬
‫היי.‬
‫זו הייתה שיחה מאלפת, אבל אני עייפה. אני פורשת למיטה.‬
‫לכו לישון. צחצחו שיניים.‬
‫שקר. היא הלכה לבדוק מיילים.‬
‫אנחלה! גם אני בקבוצה הזו.‬
‫אנחלה הוסרה מהקבוצה‬
‫הסרת אותי!‬
‫כן.‬
‫רענן‬
‫לא ענית לי.‬
‫את באה לאריקה?‬
‫כן, טוב...‬
‫הייתי רוצה, אבל קשה להגיע לשם.‬
‫תפספסי מסיבה ענקית.‬
‫כן?‬
‫ומתי היא?‬
‫בחודש הבא. תחשבי על זה.‬
‫רענן‬
‫טוען‬
‫- מה הקטע? - מה קרה לאינטרנט?‬
‫לא יודעת. נראה שיש תקלה.‬
‫אני אבדוק. חכה. אין בעיה.‬
‫מה יש לאינטרנט?‬
‫אני בודקת. אני אפעיל את הנתב מחדש.‬
‫הנה, חזר. לא, לא חזר.‬
‫ויקי, למה אין אינטרנט?‬
‫אני מנסה לברר מה קרה.‬
‫הטלפון שלי לא פועל, כאילו הוא שבק חיים.‬
‫גם שלי, חמודה.‬
‫את לא רואה שלא נפתח לי המייל?‬
‫- לעזאזל! - אוף, הלך עלינו.‬
‫לא נכון. בואו נירגע.‬
‫לנשום. הכול בסדר. אנחלה, חפשי נרות.‬
‫מתי קנינו נרות אי פעם?‬
‫אז תוסיפי אותם לרשימה.‬
‫חזר! הכול טוב. זה חזר.‬
‫- אין קליטה. - אין.‬
‫- אין קליטה. - אין קליטה.‬
‫תשאלי בצ'ט השכונתי אם קרה משהו.‬
‫אין אינטרנט, אז אין לי וואטסאפ. אין לי וואטסאפ!‬
‫הוא לא פועל.‬
‫הכול טוב. אני אלך לדבר עם השכנים.‬
‫נתראה אח"כ. תירגעו.‬
‫היי, אני מדירה 75. יש לכם אינטרנט?‬
‫היי. אפשר לשאול את אימא אם יש לכם אינטרנט?‬
‫אני השכנה. יש אינטרנט?‬
‫היי, ויקטוריה.‬
‫שלום, מר... שכן מדירה 77.‬
‫מה שלומך? יש לך אינטרנט?‬
‫לא.‬
‫גם לנו אין.‬
‫נראה שאין אינטרנט לאף אחד בקומה הזו.‬
‫לא, אף פעם לא היה לי.‬
‫- אף פעם? - אף פעם.‬
‫- מה, בכלל? - בכלל.‬
‫בכלל בכלל בכלל?‬
‫בכלל בכלל בכלל.‬
‫טוען‬
‫לא מחובר לרשת‬
‫נראה שכל הלוויינים הגאוסטציונריים‬
‫הושבתו עקב התפרצות סולארית,‬
‫שגרמה לנזק בלתי הפיך‬
‫לתשתיות האינטרנט.‬
‫פרופסור, אנחנו יודעים שסערת השמש הגדולה האחרונה התרחשה ב-1859.‬
‫אבל הנוכחית חמורה אפילו יותר.‬
‫מה קרה?‬
‫איך תשפיע ההתפרצות על החיים בכדור הארץ?‬
‫היא תשבש קשות את חיינו.‬
‫הטלוויזיות עדיין פועלות, אבל האינטרנט, שהוא בסיסי, לא פועל.‬
‫לטלפונים סלולריים אין קליטה. הם לא פועלים.‬
‫אז עכשיו אני מנותקת.‬
‫בעוד ההשבתה הדיגיטלית נמשכת,‬
‫כל טיסות הפנים וטיסות החוץ‬
‫בוטלו.‬
‫אבא לא יוכל לחזור.‬
‫נחזור על הידיעה.‬
‫האינטרנט מושבת בעולם כולו עד להודעה חדשה.‬
‫אימא? אימא!‬
‫הלו!‬
‫אימא!‬
‫מה?‬
‫סליחה.‬
‫זה כמו משחק וידאו.‬
‫כל זה בגלל האינטרנט?‬
‫כן. חזרנו לימי הביניים.‬
‫זהירות.‬
‫פנו דרך. סליחה.‬
‫מה קורה פה?‬
‫אין לי מושג. הבנק סגור.‬
‫סליחה. זהירות. סליחה.‬
‫תפתחו את הדלת!‬
‫קדימה, קדימה.‬
‫סליחה.‬
‫היי! הוא לא פועל אפילו!‬
‫בואו נתרחק מפה. הנה מונית.‬
‫תישארו פה. מונית!‬
‫היי! מונית! אתה לא רואה אותי?‬
‫הנה עוד אחת. מונית, מונית!‬
‫- תיכנסו. - רגע אחד. יש לכם כסף מזומן?‬
‫איך יהיה לי כסף מזומן אם הכספומטים לא פועלים?‬
‫מה הקטע שלך?‬
‫נלך ברגל. בואו נלך לשם.‬
‫תיצמדו אליי.‬
‫לא, לא מפה. בואו נלך לשם.‬
‫לעזאזל, אין אינטרנט.‬
‫תישארו פה, אל תזוזו.‬
‫רק להוריד את האפליקציה, לסרוק ולדווש!‬
‫תברחו, תברחו!‬
‫זהירות.‬
‫- בואו מכאן. - לא, ויקטוריה.‬
‫- אתמול פנינו שמאלה. - זו דרך אחרת.‬
‫זהירות. להישאר ביחד ולמהר.‬
‫להישאר ביחד, טוב? זהירות.‬
‫הנה. אל תתעכב, חוליאן.‬
‫מכאן.‬
‫זה לא פה. זה לא בית הספר.‬
‫זו רק עצירה קצרה, טוב?‬
‫לא! מה הקטע? לא, סליחה.‬
‫אנחנו עדיין משתמשים בהם.‬
‫תמצאו אחרים.‬
‫אל תעזבו אותם. תביאו את האופניים.‬
‫- אבל לאן הולכים? - זו רק עצירה קצרה.‬
‫ואז נלך לבית הספר.‬
‫סליחה.‬
‫למה התור לא מתקדם?‬
‫הכרטיסים לא עובדים.‬
‫טוב, קדימה. מצטערת, מחכים לי.‬
‫אסור לך.‬
‫סליחה. תסלחו לי.‬
‫לא לגעת.‬
‫הרבה אנשים מחכים פה והאופניים לא ייכנסו.‬
‫- בואו נעלה במדרגות. - סליחה. זהירות.‬
‫אין הרבה לעלות. כמה קומות?‬
‫- 14 קומות. - צריך לעלות 14 קומות?‬
‫אני לא עולה.‬
‫היו 19 קומות בכלל, לא 14.‬
‫קומה 19! הגענו!‬
‫התלוננת כבר כשאמרתי 14. תארי לעצמך שהייתי אומרת 19.‬
‫ברור שהייתי מתלוננת.‬
‫בואו הנה. חכו לי לכמה רגעים.‬
‫איך השגת אופניים? יש לך אינטרנט?‬
‫לא. פרצתי את המנעול.‬
‫שמי ויקטוריה גאיו, אני מתכנתת,‬
‫ומוניתי למנהלת אגף התוכנה.‬
‫אין לנו שום פרטים לגבי זה.‬
‫למישהו בטח יש פרטים. לא יודעת.‬
‫מי זו?‬
‫מנהלת אגף התקשורת.‬
‫- סוסנה. סוסנה! - אל תדבר איתי!‬
‫- שלום. "קלאודסיסטמס"? - כן.‬
‫היי, אני ראקל. אני מתכנתת,‬
‫ומוניתי למנהלת האגף.‬
‫היי, אני ויקטוריה. המועמדת השנייה.‬
‫- השנייה. - כן, השנייה.‬
‫סליחה.‬
‫סליחה, עם מי נוכל לדבר?‬
‫מנהל כוח אדם.‬
‫איפה המשרד שלו?‬
‫שם. תעמדו בתור, אם אתן רוצות.‬
‫- יש צליל חיוג. מה לעשות? - חייג 103.‬
‫- סליחה. - סליחה.‬
‫- אני רוצה לשאול... - גם אני.‬
‫אני הייתי קודם. שאלה קצרה.‬
‫מי מונתה למנהלת אגף התוכנה?‬
‫זה פורט במייל ששלחתם אתמול בלילה.‬
‫תצטרכו לחכות שהאינטרנט יחזור.‬
‫אם יחזור בכלל. אני אדבר עם ריקרדו.‬
‫- ריקרדו? - כן.‬
‫סליחה, מי זה ריקרדו? אולי הוא יוכל לעזור.‬
‫קלרה? חוליאן?‬
‫קלרה?‬
‫קלרה? חוליאן?‬
‫קלרה! חוליאן!‬
‫קלרה!‬
‫קלרה! חוליאן!‬
‫קלרה! קלרה! חוליאן!‬
‫היי, תעצרו!‬
‫תעצרו! מה אתם עושים? לאן זה?‬
‫- לבית של אבא. - למה?‬
‫מה זאת אומרת "למה"?‬
‫תסתכלי מסביבך. כל העולם הלך לעזאזל,‬
‫ולך אכפת רק מהעבודה.‬
‫זה היה רק לרגע. עכשיו נלך לביה"ס.‬
‫איך נלך לביה"ס עכשיו?‬
‫- למה לא? - כי כבר מאוחר.‬
‫את נשארת בלי אינטרנט ואנחנו נשארנו בלי אימא.‬
‫לא, סליחה. לפיך, אנחנו בעצם האחיינים שלך.‬
‫קלרה, את מגזימה. תחשבי שהשתווינו.‬
‫את לא קוראת לי "אימא" למרות שילדתי אותך.‬
‫- וזה כל מה שעשית. - לא נכון.‬
‫אני שמה לב אלייך ולמה שאת עושה ועושה "לייק" לכל פוסט שלך.‬
‫אימא, אנחנו אוהבים אותך, לא את ה"לייקים" שלך וכל זה.‬
‫לא ידעתי שאתה לא מת עליהם.‬
‫לא אמרת לי. אז אני לא אעשה "לייק" יותר. נגמר.‬
‫אין אינטרנט. איך תעשי לי "לייק"?‬
‫בסדר.‬
‫אנחנו בלחץ. בואו נירגע קצת.‬
‫נלך לסופר ונקנה משהו טעים.‬
‫לא נלך לביה"ס כי כבר מאוחר מדי.‬
‫ונדבר על זה בבית. בסדר?‬
‫- בסדר. - בסדר.‬
‫בואו. נהיה פה מסוכן מאוד.‬
‫נלך למקום בטוח יותר.‬
‫חוליאן, תיזהר. לא, רד משם.‬
‫סליחה, מה קורה פה?‬
‫הכרטיסים לא עובדים.‬
‫אז צריך לקחת הכול מבלי לשלם.‬
‫לוצ'ו. עזוב את זה, זה טבעוני.‬
‫בשר, בשר.‬
‫- לוצ'ו, תביא יין. - לבן או אדום?‬
‫לא משנה איזה. אני אהיה במגרש החנייה.‬
‫טוב. בואו למוצרי חלב.‬
‫אני רגישה ללקטוז.‬
‫את צעירה מדי לרגישויות כאלה.‬
‫אני אוכלת טופו.‬
‫אבל טופו זה לא אוכל.‬
‫קחו מה שיש. מהר.‬
‫חפשו אוכל לבוקר. אני במוצרי חלב.‬
‫- תישארו ביחד. - חוליאן.‬
‫שלי, שלי.‬
‫עזבי את זה!‬
‫סליחה, סליחה.‬
‫אני לא גונבת. אני אשלם בשמחה.‬
‫אבל הכרטיסים לא עובדים. אני אחזיר הכול. הנה.‬
‫חסרים לי גבינה וחלב. תודה.‬
‫- אתה בסדר? - כן, אני בסדר.‬
‫אני אקח את הגבינה כי היא האחרונה שנשארה.‬
‫שהחלב יישאר אצלך. אבל הגבינה שלי. ראיתי אותה לפניך.‬
‫תקשור את השרוכים, שלא תיפול.‬
‫בסדר, תודה!‬
‫מהר.‬
‫אני אוהב לקנות בסופר!‬
‫כן, זה כיף.‬
‫טוען‬
‫לא מחובר לרשת‬
‫לא חשבתי שאהיה מנותקת לכזה זמן.‬
‫גם אני לא. יומיים נראים לי כמו שנה.‬
‫תמיד הייתי מחוברת קודם.‬
‫בחיים לא חשבתי שהאינטרנט ייגמר.‬
‫ואיך תיסעו לביה"ס?‬
‫יש לנו דרך. אסור לי לגלות.‬
‫גנבנו אופניים. תראי.‬
‫ביי! שיהיה לכם יום טוב!‬
‫נתתי לך אוכל לצהריים, חוליאן.‬
‫פחית טונה עם פותחן.‬
‫נשיקות!‬
‫ויקטוריה!‬
‫זהירות! סליחה!‬
‫פנים אל פנים הודעות‬
‫וכפול מינוס שתיים שווה מינוס 34.‬
‫אז הפעולה החשבונית היא כזו.‬
‫מינוס שתיים כפול, פתח סוגריים.‬
‫חמש ועוד, פתח סוגריים.‬
‫ארבע כפול, פתח סוגריים.‬
‫שש פחות, פתח סוגריים.‬
‫שתיים בחזקת ארבע פחות אחת, סגור סוגריים.‬
‫חלקי שלוש, סגור סוגריים.‬
‫פחות, פתח סוגריים כפולים.‬
‫שורש של תשע ועוד שבע, סגור סוגריים.‬
‫חלקי עשר, סגור סוגריים.‬
‫כפול שמונה, סגור סוגריים. פשוט מאוד.‬
‫אז מינוס שתיים כפול, פתח סוגריים.‬
‫חמש ועוד ארבע ועוד שמונה.‬
‫למה? כי הורדתי את החמש לפה. ארבע כפול אחת שווה ארבע.‬
‫והשמונה יורד לפה,‬
‫ויש פה מינוס כפול ולכן זה חיובי.‬
‫ולכן חמש ועוד ארבע ועוד שמונה שווה 17,‬
‫ונכפיל את זה במינוס שתיים.‬
‫אז התשובה היא מינוס 34.‬
‫זה מובן?‬
‫מינוס שתיים כפול, פתח סוגריים.‬
‫הלוואי שידעתי מה קורה עם קלרה, אבל היא לא מספרת.‬
‫ככה?‬
‫כן, קצת יותר נמוך. ככה.‬
‫לא יודעת. אולי כי היא דלוקה על מישהו.‬
‫- דלוקה? - על טומי.‬
‫איזה טומי?‬
‫הגולש.‬
‫- איזה גולש? - זה שמעוניין בה.‬
‫נראה לי שהיא עצובה כי היא לא יכולה לדבר איתו.‬
‫למה היא לא סיפרה לי? היא לא מדברת איתי!‬
‫היא בקושי עונה להודעות הקוליות שלי.‬
‫אז בבקשה. תשלחי לה הודעה קולית.‬
‫איך? אין לנו אינטרנט.‬
‫- אולי נחליף נושא? - טוב.‬
‫שמתי פה קערה כדי שאנשים יפרסמו הודעות.‬
‫הנה, לדוגמה.‬
‫דרוש מורה למתמטיקה לדירה 75‬
‫והנה, נשים את זה שם.‬
‫נסמן שיש הודעה, שידעו.‬
‫מתי הילדים מסיימים?‬
‫ב-15:00. למה?‬
‫סתם. השעה פשוט 15:05.‬
‫לעזאזל!‬
‫- ויקי! - מה?‬
‫- האופניים! - לעזאזל!‬
‫הם פה!‬
‫סליחה!‬
‫מצטערת, איחרתי ולא יכולתי להודיע לכם.‬
‫בואו, לפני שהמורה תבוא.‬
‫סוף סוף! את בסדר?‬
‫כן. אנחנו מאחרים. קדימה, בואו.‬
‫ויקטוריה, אני מודאגת לגבי הבן שלך.‬
‫חוליאן היה מזעזע בגאומטריה היום.‬
‫בגאומטריה? תלוי באיזו צורה מסתכלים על זה.‬
‫תחשבי על זה. בואו, כבר מאוחר.‬
‫ביי, המורה!‬
‫ביי.‬
‫לא להשאיר פה את האופניים. תביאו אותם.‬
‫מי הזיז את המודעה?‬
‫סליחה.‬
‫ככה.‬
‫- את מדירה 75? - כן.‬
‫את צריכה מורה למתמטיקה?‬
‫- יודעת מי יעזור לך? - מי?‬
‫ריגוברטו מדירה 77.‬
‫יש לו חנות לחומרי בניין פה לידנו.‬
‫הנכד שלי כמעט נכשל והוא הציל אותו.‬
‫עכשיו הוא מהנדס וגר בטורונטו.‬
‫טורונטו שבקנדה.‬
‫אפשר לעזור, חמוד?‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫לאט אבל בטוח.‬
‫מהנדס?‬
‫1967.‬
‫אולימפיאדת המתמטיקה בבואנוס איירס.‬
‫אני הילד מימין.‬
‫לא ידעתי שיש אולימפיאדה למתמטיקה.‬
‫- יש בורות רבה לגבי זה. - כן, הרבה.‬
‫מתמטיקה היא דבר יפהפה.‬
‫היא באמת יפה, אבל מזלזלים בה מאוד כי יצא לה שם רע.‬
‫כן.‬
‫הלוואי שיכולתי ללמד כיתה שלמה. לא לגעת!‬
‫הם לא מקשיבים כי הם שקועים רק בטלפונים שלהם כל היום,‬
‫אך ורק מסתכלים בטלפונים שלהם. עשי לי טובה!‬
‫בזמני, התמכרו לסמים.‬
‫עכשיו מתמכרים לאינטרנט.‬
‫הם לא מבינים שזה הורג תאי מוח ואז הם לא מצליחים בלימודים.‬
‫ויודעת מי אשם? ההורים!‬
‫הם צריכים להתייחס ברצינות לחינוך ילדיהם.‬
‫היגיון פשוט.‬
‫בדיוק. לכן אני פה.‬
‫רציתי לשאול אם תוכל ללמד את הבן שלי מתמטיקה.‬
‫לא!‬
‫לא, אין לי זמן לזה.‬
‫רק לזמן קצר. רק את עקרונות הבסיס.‬
‫חיבור, חיסור.‬
‫כפל. הקטע עם הסוגריים.‬
‫וחילוק. גם אותו.‬
‫מה ממוצע הציונים?‬
‫ממוצע הציונים של הילד‬
‫הוא 50.‬
‫ומתמטיקה מטריפה אותו.‬
‫טוב, אז לא אוכל לסרב.‬
‫- באמת? - כן.‬
‫תודה, ריגוברטו. אני ממש מעריכה את זה.‬
‫אתה יודע, הדירה שלך ממש יפה.‬
‫היא כמו מוזאון. יש פה המון...‬
‫- יש לך טלפון קווי! - כמובן.‬
‫- הוא פועל? - לא לגעת!‬
‫- סליחה. - בטח שפועל.‬
‫פעם השתמשתי ביוני דואר, אבל הן מתו.‬
‫החתול אכל את האחרונה.‬
‫באמת?‬
‫לא. זו בדיחה.‬
‫- את מחבבת גולש? - אוי, אנחלה והפה הגדול שלה.‬
‫לא, בת הדודה שלך לא סיפרה, נשבעת.‬
‫אז מי זה היה?‬
‫אני, האינסטינקט האימהי שלי. אני אימא שלך.‬
‫קלרה, אני רוצה שנדבר ותספרי לי מה קורה איתך.‬
‫אף פעם לא נתת לי עצות בשיחה אמיתית.‬
‫את שולחת לי רק הודעות עם תירוצים או ממים דביליים.‬
‫טוב.‬
‫היי, קלריטה. זו אימא שלך, ואני שולחת לך את זה כדי לשאול מה קורה.‬
‫מה את עושה?‬
‫היי, קלרה. זו שוב אני.‬
‫את לא חייבת לענות לי, אבל אני רוצה שתדעי שתוכלי לסמוך עליי.‬
‫נשיקות.‬
‫יש משהו יותר מגוחך מזה?‬
‫היי, קלרה. שמחתי לקבל את ההודעה שלך ואני מתה עליה,‬
‫גם אם זה נראה לך מגוחך,‬
‫אבל אני...‬
‫אני רוצה לדעת מי הבן הזה שאת מחבבת ומה העניין איתו.‬
‫אני רוצה לדבר איתך, לעזאזל.‬
‫תני לי צ'אנס.‬
‫אפילו אם זה יהיה רק לתקופת מבחן, רק לשבוע ניסיון בחינם.‬
‫אם לא תהיי מרוצה, תקבלי החזר.‬
‫זו הודעה קצרה, אז אל תריצי אותה.‬
‫נשיקות. ביי.‬
‫היי, ויקי.‬
‫תראי, אני שולחת לך את ההודעה הזו כדי...‬
‫לספר לך שהכרתי מישהו באינסטגרם.‬
‫הוא גולש וגר באריקה.‬
‫קוראים לו טומי.‬
‫ו... לא יודעת!‬
‫הוא חתיך.‬
‫הוא חתיך ו...‬
‫אני בקטע שלו.‬
‫אני ממש בקטע שלו.‬
‫אבל לא דיברתי איתו לאחרונה.‬
‫לא שמעתי ממנו מאז שהאינטרנט קרס.‬
‫ולא יודעת, האמת?‬
‫זה מלחיץ אותי מאוד.‬
‫קלרה, שמחתי מאוד לקבל את ההודעה שלך.‬
‫שני אמוג'ים של אגודל מורם.‬
‫גם לי יש כמה דברים לספר לך.‬
‫אמוג'י פוער עיניים.‬
‫קודם כול, חוליאן ילמד שיעורי עזר אצל השכן‬
‫שיש לו טלפון קווי. אמוג'י של טלפון.‬
‫אני מניחה שלאיגוד הגולשים של אריקה, אמוג'י של גלשן,‬
‫גם יש טלפון קווי ואולי הם יוכלו ליצור קשר עם החבר שלך.‬
‫אמוג'י עם עיניים עצומות.‬
‫נוכל לברר, אם תרצי.‬
‫אני צריכה לסיים. נשיקות.‬
‫שלושה אמוג'ים של נשיקות. ולב אדום.‬
‫לסגור את הדלת?‬
‫לא.‬
‫תשאירי פתוחה.‬
‫אני באה.‬
‫חמוד, למה אתה מדופרס?‬
‫אמרת לו שהממוצע שלי הוא 80?‬
‫הוא לא רוצה ללמד אותי.‬
‫לא, אמרתי לו 50.‬
‫ושאני מטורף על מתמטיקה?‬
‫לא, הוא לא הבין אותי נכון. אמרתי שהיא מטריפה אותך, בקטע רע.‬
‫זה בטח מפני שהוא זקן ולא שומע טוב.‬
‫אל תדאג, אני אדבר איתו.‬
‫הוא הלך לחנות לחומרי הבניין.‬
‫אז אני אלך לחנות שלו.‬
‫ואני אלך עכשיו. אני אדבר איתו ואספר לו הכול. עכשיו.‬
‫אז מר לואיס, מה אתה צריך?‬
‫זוכר את הדודה שלי סניידה?‬
‫- כן, כמובן. - הדודה שלי.‬
‫היא חברה טובה שלך.‬
‫כן, הדודה שלי. היא הייתה לי כמו אימא...‬
‫ומה עם אימא שלך? איפה היא?‬
‫היא הלכה לעולמה.‬
‫אני לא מאמין לך. איך? היא הייתה בריאה כל כך.‬
‫- כן. - לא הכי בריאה, מסתבר.‬
‫מה אתה צריך?‬
‫היא השאירה לי קופסה.‬
‫קופסה בגודל כזה בערך, אבל מעוצבת מאוד!‬
‫- עם המון קישוטים פה ושם. - היא נשברה?‬
‫לא, ויש בה כמה...‬
‫- כמה מגירות. - לא.‬
‫תאים.‬
‫ותראה, משהו השתחרר מאחד מהם.‬
‫- הידית? שפותחת אותו? - כן, הדבר הזה.‬
‫- יש לי ידיות. - כן?‬
‫הוא מדבר איתי כרגע.‬
‫תראה, הנה הן.‬
‫יש שתיים שחורות.‬
‫- שתיים לבנות. - הוא טוב בזה.‬
‫בטח, אז אני אקנה אותן.‬
‫זה הכול.‬
‫תודה רבה. תרשום לי על החשבון.‬
‫- כן, אני ארשום. - נתראה כבר. כל טוב.‬
‫את לא רואה שאני עובד פה ומוכר דברים?‬
‫באתי לקנות משהו.‬
‫- מה באת לקנות? - באתי לקנות...‬
‫הנה, את זה.‬
‫לא, זה לא למכירה.‬
‫ריגוברטו, שיקרתי. אני יודעת שלא הייתי צריכה לשקר.‬
‫אני מודה ומצטערת.‬
‫חוליאן שונא מתמטיקה.‬
‫אם הוא יצטרך לבחור בין מתמטיקה לאכילת זכוכית, הוא יאכל זכוכית.‬
‫ואני רצינית. הוא באמת אמר לי את זה.‬
‫ואיזו מין אימא את?‬
‫כזו שיודעת שטעתה ומכירה בזה,‬
‫ובאה להתחנן לעוד הזדמנות.‬
‫לא מעוניין.‬
‫תני לי לעבוד בשקט, בבקשה.‬
‫בבקשה, ריגוברטו.‬
‫קודם תדאגי לבן שלך.‬
‫הילדים לא גרים איתי.‬
‫אבא שלהם זכה במשמורת עליהם לפני כמה שנים.‬
‫ובצדק, כי...‬
‫כי אני אסון מהלך.‬
‫ועכשיו יש לי הזדמנות אמיתית לעזור לחוליאן‬
‫ואני לא רוצה לפספס אותה.‬
‫- סוכרייה? - לא, תודה.‬
‫את מסרבת לסוכרייה שלי?‬
‫- לא, תן לי אחת. - מאוחר מדי.‬
‫ואם אני אעזור לך פה בחנות?‬
‫כן. נעשה סחר חליפין.‬
‫למה את מתכוונת?‬
‫זה על עיקרון קח-תן.‬
‫אתה תיתן לי משהו ואני אתן לך משהו.‬
‫אני יודע מה זה אומר, אבל סחר חליפין במה?‬
‫סחר חליפין בזמן.‬
‫אתה תעזור לחוליאן לכמה שעות,‬
‫ובתמורה, אני אעזור לך פה במשך הרבה שעות.‬
‫את לא בנויה לעבודה הזו.‬
‫- כי אני אישה? - לא.‬
‫העבודה מבוססת על חיבור עם הלקוחות,‬
‫ואת לא מחוברת לילדים שלך אפילו.‬
‫תעסיק אותי לתקופת מבחן.‬
‫שבוע ניסיון.‬
‫כמו במינוי לשירות סטרימינג.‬
‫זה יכול להצליח.‬
‫אם לא תהיה מרוצה, העסקה מבוטלת.‬
‫אני לא אטריד אותך יותר ולא תצטרך לדבר איתי בכלל.‬
‫אבל אני יכולה להתחיל עכשיו.‬
‫אני זמינה במיידי.‬
‫מה אתה אומר?‬
‫לא.‬
‫מה פתאום "לא"?‬
‫תעזרו לי לקנות תרופות דירה 71‬
‫כי כבר ראו את זה.‬
‫אני לא יודעת מי חשב על זה...‬
‫בבקשה, גברת לוסילה. כולן פה, חוץ מזו.‬
‫אבל היא תגיע מחר.‬
‫תודה רבה, יקירתי. שתהיי בריאה.‬
‫אם תצטרכי משהו, תודיעי לי.‬
‫אני צריכה תרופה נגד חרדות, אבל אין לי מרשם.‬
‫אלה מסומנות. אני לא יכולה להשיג אותה.‬
‫אם תשיגי מרשם, אקנה אותה.‬
‫השכמה‬
‫היום ב-11 בחנות לחומרי הבניין‬
‫רוב הלקוחות באים לפה כדי לשוחח.‬
‫- תדברי איתם. - אמרת לי.‬
‫אני מבינה. אמרת לי שוב ושוב.‬
‫אל תדאג. אני אעשה את זה.‬
‫תוכלי להתמודד עם זה בעצמך?‬
‫תירגע. זה קטן עליי.‬
‫אני במיטבי ובאנרגיות מעולות. תראה.‬
‫כן, שני מה?‬
‫- לא שתיים. וי. "ויקטוריה". - אה, "ויקטוריה".‬
‫- אז את מסוגלת לזה? - כן.‬
‫כן.‬
‫- בהצלחה. - בסדר.‬
‫טוב, חוליאן.‬
‫למה אתה רוצה ללמוד מתמטיקה?‬
‫כדי שאני לא אכשל?‬
‫כן, נכון. זה יעזור לך לא להיכשל.‬
‫אבל זה גם יעזור לך לפתח את האינטליגנציה שלך,‬
‫לשפר את החשיבה הביקורתית...‬
‫נעליים, הנעליים.‬
‫נעליים.‬
‫חוליאן!‬
‫אתה רוצה להבין במתמטיקה‬
‫או שאתה רק רוצה ציון עובר?‬
‫ציון עובר.‬
‫בסדר.‬
‫מתמטיקה למתחילים‬
‫- שלום. - שלום.‬
‫- מה שלומך? - טוב, תודה.‬
‫אז איך אפשר לעזור לך? מה את צריכה?‬
‫למען האמת,‬
‫אני צריכה בעל.‬
‫כן, אבל אני מתכוונת למוצר מהחנות.‬
‫אנחנו בחנות לחומרי בניין. את צריכה משהו מפה?‬
‫מברשות.‬
‫אני אוהבת את הירוקה.‬
‫- רוצה לראות אותה? רוצה אותה? - לא.‬
‫רק אמרתי שאני אוהבת אותה.‬
‫וגם את המברגים שמסודרים לפי גודל.‬
‫איזה יופי!‬
‫רוצה אחד?‬
‫הדיסקיות הצבעוניות יפות כל כך.‬
‫אחת, שתיים, שלוש, ארבע. שמונה, תשע.‬
‫רוצה לראות אחת?‬
‫לא, מה אני אעשה בה?‬
‫את אוהבת לדבר עם הלקוחות?‬
‫מתה על זה.‬
‫מר ריגוברטו, באתי.‬
‫טוב, תיכנס.‬
‫תיכנס.‬
‫אחותי פה. היא רוצה לבקש ממך טובה.‬
‫כן, מה העניין?‬
‫היי, כן. פשוט...‬
‫יש לי חברה חולה מאוד.‬
‫ורציתי להשתמש בטלפון שלך.‬
‫- בטח. הוא שם. - כן?‬
‫תודה.‬
‫סליחה, איך מחייגים?‬
‫לא, זה מכשיר קשר ממלחמת 1940.‬
‫הטלפון הוא המכשיר השני, הירוק שלמטה.‬
‫טוב.‬
‫הבאת את שיעורי הבית?‬
‫כן. הנה הם.‬
‫בסדר.‬
‫בוא נראה.‬
‫טעות.‬
‫טעות. טעות. לא.‬
‫הסכום פה דווקא נכון.‬
‫- באמת? - יפה, יפה!‬
‫עוד יש תקווה.‬
‫טעות. טעות.‬
‫לא נראה לי שהוא פועל.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫כן, רק רגע. היא תדבר איתך.‬
‫נראה שהחברה שלך מרגישה יותר טוב. היא במועדון גלישה.‬
‫תודה.‬
‫הלו?‬
‫שלום!‬
‫מה הכישורים שלך?‬
‫שליטה ברמה גבוהה באילוסטרייטור, פוטושופ, אינדיזיין, עיצוב אתרים,‬
‫עלונים, עיצוב אריזות, אינפוגרפיקה, גרפיקה וקטורית.‬
‫אני גם משתמשת ביומן גוגל, טרלו וסטארק.‬
‫תוכלי להתחיל היום?‬
‫- היום? - כן.‬
‫- עכשיו? - כן.‬
‫- כולנו עובדים באותו תחום. - באמת?‬
‫כן. הבחורה שם שמפנה שולחנות כתבה קוד למניעת הונאות בנקאיות. היא מעולה.‬
‫עכשיו היא עושה כלים.‬
‫- ובמה את עבדת? - אני? הייתי משפיענית.‬
‫היו לי אלפי עוקבים. מיליונים.‬
‫- מיליונים? - המוני חסויות.‬
‫לא שילמתי על כלום.‬
‫- באסה. - עכשיו אני משלמת.‬
‫טוב.‬
‫שולחן שבע ביקשו חשבון.‬
‫טוב, מייד.‬
‫- כריסטינה. - כן.‬
‫איפה שולחן שבע?‬
‫כריסטינה, תוכלי לעבוד מחר?‬
‫מחר אני דווקא בחופש.‬
‫אחר הצהריים?‬
‫מתמטיקה למתחילים‬
‫חומרי בניין למתחילים‬
‫מישהו ביקש גלידה? אחת לך ואחת לך.‬
‫טעים.‬
‫אנחלה, תוכלי לקצוץ את הבצל?‬
‫השתגעת? אני בהפסקה.‬
‫- אני אעזור. - לא.‬
‫לא, מר ריגוברטו. שב.‬
‫- להביא לך משהו? מים? - יין.‬
‫ועכשיו, "לוס אוטנטיקוס דקדנטס"!‬
‫אני מתה על השיר הזה!‬
‫אני לא יודעת מה קורה לי כשאני איתך‬
‫החיוך שלך מהפנט אותי המבט שלך מקסים אותי‬
‫ואני נמסה לגמרי‬
‫כמו קרח בשמש‬
‫אם אתם שרים, אני הולך.‬
‫לא בשביל זה השאלתי לכם את הרדיו.‬
‫כשאנחנו נוסעים ביחד אני לא בוחרת את היעד‬
‫כי אני רק רוצה להיות איתך‬
‫אני רוצה רק ללכת אחריך‬
‫כמו כלב נטוש שהלך בעקבותיך ברחוב‬
‫תגידי משהו!‬
‫אבל אני לא שבויה שלך ולא רובוט בנפשי‬
‫פשוט יש משהו בפניך שאני אוהבת וכבש את ליבי‬
‫אבל אני לא שבויה שלך ולא רובוט בנפשי‬
‫פשוט יש משהו בפניך שאני אוהבת וכבש את ליבי‬
‫זה כבש, כבש, כבש את ליבי‬
‫זה כבש את ליבי‬
‫זה כבש, כבש את ליבי‬
‫יפה!‬
‫- צריכה עזרה? - הכול כבר מוכן.‬
‫- את בוכה? - לא, לבצל יש ריח ממש חזק.‬
‫זה חזק כל כך.‬
‫סילביה, בית הנורה השבור הוא מהמנורה בחדר שלך?‬
‫לא, מהמנורה בסלון.‬
‫זו שקנית בירח הדבש שלך בפריז?‬
‫כן, זו.‬
‫לא ייאמן! אבל היא ממש מציאה!‬
‫זה בית נורה סטנדרטי, אבל הישן יותר מחרסינה עדיף עליו.‬
‫- הוא עמיד מאוד. - בסדר.‬
‫אני לא יודעת אם יש לי כסף קטן.‬
‫זה בסדר, תוכלי לשלם לי אחר כך.‬
‫- אני ארשום לך. - תודה, ויקי.‬
‫- אני אחזור אם אני אצטרך משהו. - אין בעיה.‬
‫עכשיו את בטח תחזרי, כי שכחת את השקית.‬
‫- איזו שקית? - עם בית הנורה שבשבילו באת.‬
‫- בשבילו באת. - טוב.‬
‫אני חייבת לדבר איתך.‬
‫לקחת מספר?‬
‫את צריכה לקחת מספר.‬
‫- אין פה אף אחד. - אנחנו מקפידים על זה.‬
‫כשיגיע תורך, נדבר.‬
‫תשע?‬
‫עשר?‬
‫- 11? - 11!‬
‫במה אפשר לעזור?‬
‫שמעתי מידע חסוי מהאנשים שעובדים איתי בבית הקפה.‬
‫- איזה מין מידע? - משהו בן זונה.‬
‫- אני מקשיבה. - בסדר.‬
‫נראה שאחד מהלוויינים לא נפגע מההתפרצות הסולרית,‬
‫והוא מאפשר קליטת אינטרנט במקומות מסוימים.‬
‫- בן זונה! - אמרתי לך!‬
‫חכי, תשמעי איפה זה.‬
‫- איפה? - בצפון!‬
‫- איזה אזור? - בית לחם.‬
‫- העיר שישו נולד בה? - זה גם מה שאני אמרתי!‬
‫הנה! בית לחם! ליד אריקה!‬
‫הנה זה!‬
‫אני לא מאמינה. זה אות משמיים. זה מופלא.‬
‫כוכב בית לחם מנחה אותנו. הכוכב של ישו.‬
‫למה את רוצה להתחבר לרשת? מה תשיגי בזה?‬
‫ודאות, אנחלה.‬
‫אני באי ודאות זה כמה ימים.‬
‫אני רוצה... לא, אני חייבת לדעת אם התקבלתי לתפקיד.‬
‫טוב, אז איפה סנטיאגו?‬
‫- פה. - סנטיאגו פה.‬
‫אז נוסעים ככה... אריקה, בית לחם.‬
‫מרחק של 2,500 ק"מ צפונה בערך?‬
‫איך נגיע לשם? הטיסות בוטלו.‬
‫אניטה חומרי בניין‬
‫בואי נראה. הנה!‬
‫אני שומר אותו לאירועים מיוחדים.‬
‫אני שמח כל כך שדפקת לי בדלת.‬
‫עזרת לי בחנות ועשית לי טובה גדולה אפילו יותר.‬
‫נתת לי ללמד את חוליאן.‬
‫כי לאדם זקן... טוב, לאדם מבוגר כמוני,‬
‫הכי חשוב להרגיש שאתה מביא תועלת.‬
‫- לחיים. - לחיים.‬
‫חזק מדי?‬
‫לא, הוא בסדר גמור.‬
‫גם אני רוצה להודות לך, ריגוברטו.‬
‫חשוב לי מאוד שאתה עוזר לחוליאן.‬
‫- בחייך. - תודה לך.‬
‫אני זה שחייב לך.‬
‫אז אם את צריכה משהו, רק תבקשי.‬
‫אני באמת רוצה לבקש משהו, אבל אני צריכה קודם לאזור קצת אומץ.‬
‫אני מקשיב.‬
‫- חופשה? - חופשה?‬
‫כן, חופשה!‬
‫לכולנו. אתם, אני, המשפחה.‬
‫לאן נוסעים?‬
‫זו הפתעה.‬
‫- לאריקה. - אנחלה!‬
‫- אריקה? - למה אריקה?‬
‫כי יפה שם ואף פעם לא הייתי שם.‬
‫מגיעה לנו חופשה אמיתית, ובנוסף לזה,‬
‫קלרה תוכל לראות את החבר הגולש שלה שחסר לה כל כך.‬
‫תיהנו מהטיול. אני לא בא.‬
‫זאת לא אופציה. למה לא?‬
‫המבחן בעוד שבוע ואני עוד לא מוכן.‬
‫איך זה יכול להיות? למדת המון!‬
‫אני מוכן ב-70 אחוז,‬
‫אבל ה-20 האחוזים הנותרים ממש חשובים.‬
‫אל תדאג. יצטרף אלינו מישהו שיוכל לעזור לך.‬
‫- מי? - ריגוברטו!‬
‫אנחלה!‬
‫ריגוברטו.‬
‫- חוליאן? - מה?‬
‫- לקחת את המחברות שלך? - מה נראה לך?‬
‫שלא לקחת. לכן שאלתי.‬
‫- כן, לקחתי. - יופי.‬
‫- חוליאן, המחברות שלך אצלך? - כן, תפסיקו לשאול.‬
‫שכחת לקחת את המחברות ואת הספרים שלך.‬
‫אל תציקו לו!‬
‫הנה ריגוברטו.‬
‫אדיר!‬
‫זאת בדיחה?‬
‫זה מעולה.‬
‫וואו.‬
‫- מה דעתכם? - מעולה.‬
‫זה תא כלא.‬
‫- לא! - כן.‬
‫נכון שזה סגור ואין חלונות, אבל...‬
‫וואו.‬
‫אני לא רוצה לנסוע בוואן של חומרי בניין!‬
‫תירגעי, אף אחד לא ידע.‬
‫אתם בסדר שם?‬
‫ממש נפלא. אני נהנית מהנוף.‬
‫אני יכולה לספר לך מה קורה בחוץ.‬
‫מכונית אדומה עברה אותנו כרגע.‬
‫עוד מכונית עברה אותנו. הרבה מכוניות עברו אותנו.‬
‫עכשיו אנחנו על גשר. גשר, גשר, גשר.‬
‫מכונית חלפה במסלול הנגדי.‬
‫כביש, כביש, משאית.‬
‫זה סמיטריילר.‬
‫- די, ויקטוריה. - די, אימא.‬
‫מותר לך לנסוע מהר יותר פה.‬
‫אם תרצה...‬
‫אתה יכול לשים גז. ואז בטח ניסע מהר יותר.‬
‫כי אם בא לך לטוס על הכביש,‬
‫אתה יכול לטוס.‬
‫כמו חללית.‬
‫נראה לי שאנחנו מתקדמים לאט.‬
‫כל המכוניות חולפות ככה...‬
‫תמיד יש בשלט את המהירות המותרת,‬
‫אבל צריך לציין גם את האיטיות המותרת, כי היא מסוכנת באותה מידה.‬
‫ככה נכנסים בך מאחורה.‬
‫כי במהירות מסוימת, עלולים להיצמד אליך.‬
‫תראה. ראית את הצב?‬
‫נעבור את הסבתא שהולכת פה?‬
‫אתה מסוגל לזה. קדימה, ריגוברטו!‬
‫לא, לא נעבור אותה.‬
‫- כן? - הוא צריך פיפי.‬
‫שנעצור?‬
‫- כן, מן הסתם. - בסדר.‬
‫אני אגיד לריגוברטו להאיץ.‬
‫סליחה!‬
‫איזה יופי!‬
‫עם נוף כזה, מי צריך את האינטרנט?‬
‫- אני. - אני.‬
‫- אני. - גם אני.‬
‫אז אתם רוצים ללכת מפה?‬
‫- כן! - כן, בבקשה.‬
‫אז בואו נלך, כפויי טובה.‬
‫- אין פה כלום. - כלום.‬
‫כלום.‬
‫לוואן! קדימה!‬
‫איזה דור מחורבן.‬
‫מהר, טורטו! קדימה!‬
‫- מה קרה? - כלום.‬
‫מה את מחפשת?‬
‫משחה נגד חצ'קונים. אני לא מוצאת אותה.‬
‫את לחוצה?‬
‫לא. למה שאני אהיה לחוצה?‬
‫אני הייתי נלחצת.‬
‫הייתי חושבת כל הזמן, "אני עומדת לפגוש את הבן שאני מחבבת.‬
‫"למרות שאני לא ממש מכירה אותו.‬
‫"ואם הוא לא יחבב אותי?‬
‫"ואם כן יחבב?‬
‫"אני אצטרך לשכב איתו?‬
‫"באמת?‬
‫"ככה יתחילו חיי המין שלי?"‬
‫אני מבינה.‬
‫אבל תדעי לך שהבתולים שלך שייכים רק לך.‬
‫זה הגוף שלך.‬
‫גברים ירצו לנצל אותו, אבל זה לא תלוי בהם.‬
‫הגוף שלך הוא לא פרס.‬
‫אם את מוכנה לזה ומחבבת אותו, זה בסדר.‬
‫ואם את עוד לא מוכנה לזה, גם זה בסדר גמור.‬
‫זה הגוף שלך. הבחירה שלך.‬
‫בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫- תודה. - תודה.‬
‫מי רוצה מיץ?‬
‫- מי רוצה מיץ? - אני לא.‬
‫עכשיו שלכולנו יש מיץ, אני רוצה להרים כוסית.‬
‫נשתה לחיי הנהג שלנו.‬
‫ריגוברטו, תודה רבה לך על הכול.‬
‫- תודה. - לחיים.‬
‫- לחיים. - לחיים.‬
‫נאום! נאום!‬
‫אני בן 80. בחיים לא חשבתי שאצא לטיול‬
‫עם משפחה מוזרה כל כך.‬
‫זה הרעיון הכי גרוע שהיה לי בחיי.‬
‫- לחיי זה! - לחיים!‬
‫לחיים!‬
‫- לחיים, לחיים. - לחיים, לחיים, לחיים!‬
‫אבל מה הכתובת המדויקת?‬
‫קלרה?‬
‫חתיכת כלבה!‬
‫נסענו! נסענו!‬
‫- מה קרה? - שילמתי על הכול.‬
‫בקושי אכלתי!‬
‫אני אכין לך סנדוויץ' לדרך. הנה, זהו.‬
‫רציתי עוגה.‬
‫קדימה, מהר!‬
‫קלרה!‬
‫ביי, נדבר אחר כך!‬
‫- אני לא נשמעת ככה! - את כן.‬
‫הוא לא יבחין בהבדל.‬
‫ריגוברטו! תיכנס כבר, בחייך!‬
‫לעזאזל.‬
‫ויקי.‬
‫את נוסעת מהר מדי!‬
‫ויקי!‬
‫זה מהר מדי, ויקי!‬
‫תירגעי.‬
‫ויקטוריה! מה הקטע?‬
‫זו ההפתעה שתכננתי לכם.‬
‫מה ההפתעה?‬
‫אם אני אגלה, זו לא תהיה הפתעה.‬
‫- איזו הפתעה? - נו, גלי לנו.‬
‫לא אמרתי לכם שיש לי הפתעה גדולה?‬
‫את נוסעת מהר מדי!‬
‫מה קורה שם?‬
‫לעזאזל!‬
‫ברוכים הבאים לבית לחם‬
‫אינטרנט‬
‫ויקי, מה קורה?‬
‫- אני תכף חוזרת. - לאן את הולכת?‬
‫רק שנייה. תישארו שם.‬
‫- מה קורה? - רק שנייה.‬
‫ויקי.‬
‫ויקטוריה.‬
‫ריגוברטו פה מאחורה. תעזרו לי.‬
‫ריגוברטו.‬
‫צא קצת לחלץ איברים בשמש.‬
‫תן יד. הנה.‬
‫אימא, אימא!‬
‫יש לך קליטה?‬
‫עוד לא.‬
‫קודם הייתה לי. עכשיו לא.‬
‫לעזאזל, לעזאזל!‬
‫אימא!‬
‫רגע, רגע.‬
‫- אימא... - נו, שנייה!‬
‫אני רוצה ללכת.‬
‫רק רגע. זה כנראה מקוטע.‬
‫אני צריכה כמה דקות.‬
‫- בואי, ויקטוריה. - בחייך.‬
‫תנו לי כמה דקות. אני בטוחה שתהיה קליטה.‬
‫את עדיין אימא מחורבנת.‬
‫אם הייתי כזו, הייתי נוסעת לבד.‬
‫רק חמש דקות. זו בקשה מוגזמת?‬
‫אני רק רוצה לדעת אם התקבלתי לתפקיד.‬
‫זו הייתה ההפתעה שלך?‬
‫זו המשרה שחלמתי עליה כל חיי!‬
‫תמיד התלוננת שאבא שלך התייחס אלייך זוועה.‬
‫אז כל הכבוד לך. את בדיוק כמוהו.‬
‫נפלא. פשוט נפלא.‬
‫קלרה!‬
‫מלון אריקה‬
‫חסוס!‬
‫סליחה.‬
‫- כן? - תעזור עם המזוודות.‬
‫טוב.‬
‫אני מקווה שאת ומשפחתך היפה תיהנו משהותכם פה, גברת ויקטוריה.‬
‫תודה.‬
‫מלון אריקה.‬
‫ריגוברטו, החדר שלך.‬
‫- איפה המפתח? - זה המפתח.‬
‫אני אתן לכם את הסוויטה, אם תרצו.‬
‫ואנחנו נתקענו עם מה שנשאר.‬
‫לא נעים לי לומר "אמרתי לך", אבל אמרתי לך, לעזאזל.‬
‫- בא לי למות. - די לדפוק הכול.‬
‫תמותי בסנטיאגו, לא פה.‬
‫אני לא מבטיחה כלום.‬
‫אפשר להתפרע על המיני-בר? אני בלחץ מהאסון בבית לחם.‬
‫נתראה אח"כ.‬
‫חכי.‬
‫רצית עוד הזדמנות. זכית לה וזרקת אותה לפח.‬
‫- ריגוברטו. - תקשיבי.‬
‫אני ואשתי אנה תמיד רצינו להביא ילדים לעולם.‬
‫אבל זה לא התאפשר כי... לא משנה.‬
‫ועכשיו אני רואה אותך‬
‫ושואל את עצמי שוב‬
‫למה אנשים מסוימים‬
‫זוכים להביא ילדים לעולם גם אם הם לא מוכנים לזה בכלל.‬
‫לאיזו אימא ראויים הילדים שלך?‬
‫רק את יודעת את התשובה.‬
‫את בטוחה שזה המפתח?‬
‫כן, עושים ככה.‬
‫אימא! אימא!‬
‫מה?‬
‫- קלרה לא פה! - מה?‬
‫היא נעלמה!‬
‫קלרה!‬
‫- קלרה! - חפש אותה שם.‬
‫סליחה.‬
‫אני מחפשת את הבת שלי. ראית אותה?‬
‫ראית אותה אולי?‬
‫היא לא שם.‬
‫זו הבת שלי. היא בת 15. ראית אותה?‬
‫- כן. - איפה?‬
‫לא ראיתי אותה.‬
‫- נוכל לשאול את חסוס. - כן, תשאל אותו.‬
‫חסוס!‬
‫אחי! התחלתי לקבל הודעות בוואטסאפ!‬
‫האינטרנט חזר!‬
‫לא נכון! רגע!‬
‫- יש אינטרנט! - יש לנו אינטרנט!‬
‫זה נכון. יש אינטרנט.‬
‫ויקטוריה מתקשרת‬
‫ויקי, היא חזרה!‬
‫- קלרה? - לא, הרשת!‬
‫מה קרה לקלרה?‬
‫- היא לא פה. - היא נעלמה.‬
‫מה? התקשרת אליה?‬
‫איזה 50 פעם. היא לא עונה. אני אאתר אותה.‬
‫היא בטח במסיבה.‬
‫- איזו מסיבה? - המסיבה של הגולשים.‬
‫- מי סיפר לך את זה? - קלרה.‬
‫- מתי? - בסנטיאגו.‬
‫את מספרת לי עכשיו?‬
‫רק עכשיו שאלת אותי.‬
‫למה לי לשאול לפני זה?‬
‫- איך יכולתי לדעת? - מצאתי אותה.‬
‫הנה היא! היא צצה פה.‬
‫אוי, לא. ויסנטה! דווקא עכשיו.‬
‫הלו? ויסנטה, אני עסוקה מאוד כרגע. אני אחזור אליך. ביי.‬
‫- אבא! - סליחה.‬
‫אין לי חשק לדבר כרגע עם בעלי לשעבר האידיוט.‬
‫ויקי, בחייך, אני שומע אותך.‬
‫- סליחה! - מסובך כל כך לנתק את השיחה?‬
‫אני לא יודעת, יש לי בעיה.‬
‫אני מנתקת, אבל האצבעות שלי קצרות מדי או מיוזעות וזה לא מתנתק.‬
‫בואו נתמקד בזה כרגע. קלרה נמצאת כאן.‬
‫תישאר עם ריגוברטו.‬
‫אנחנו נחפש את קלרה.‬
‫ויקי, למה? יש אינטרנט.‬
‫לא אכפת לי.‬
‫שלום!‬
‫אני מחפשת את טומי.‬
‫את לא היחידה.‬
‫אל תהיי מרושעת.‬
‫הוא פה בסביבה.‬
‫תודה.‬
‫היי, האינטרנט חזר!‬
‫טומי!‬
‫- קלרה. - היי! מה קורה?‬
‫אני אציג אותך לכולם.‬
‫חבר'ה, זו קלרה.‬
‫היא באה מסנטיאגו, אז בואו נקבל אותה בחום!‬
‫כן!‬
‫רוצה לשתות משהו? בירה?‬
‫רום? וודקה? פיסקולה?‬
‫- בירה. - בירה?‬
‫אני אחפש לך אחת בפנים.‬
‫- לעזאזל! - מה?‬
‫קלרה כיבתה את הג'י-פי-אס.‬
‫אבל ראיתי איפה היא.‬
‫סליחה!‬
‫זהירות!‬
‫מה הקטע?‬
‫- הבירה שלך. - אני לא רוצה אותה.‬
‫זו רוסאריו.‬
‫- היי, קלרה. - שלום.‬
‫היא באה מסנטיאגו בשביל המסיבה.‬
‫לא.‬
‫לא, באתי לראות אותך. זה מה שסיכמנו.‬
‫לא, הייתה כאן אי הבנה.‬
‫מה קורה פה?‬
‫כלום. אני בקושי מכיר אותה.‬
‫אתה דוחה. הזמנת אותי לפה כדי לעשות ממני צחוק?‬
‫אתה שקרן. לא אכפת לך ממני. עבדת עליי.‬
‫- תירגעי. - סליחה?‬
‫הזמנת אותי לפה ועכשיו אתה לא מסתכל עליי בכלל!‬
‫לא רצית להכיר אותי טוב יותר?‬
‫לא, לא הבנת נכון.‬
‫אתה יודע כמה נסעתי כדי לראות אותך?‬
‫לא השתנית. נשארת אותו הדבר.‬
‫- אתה עדיין חתיכת חרא. - מה?‬
‫הבטחת לנו חופשה.‬
‫גרמת לנו לחשוב שאכפת לך.‬
‫נתנו לך צ'אנס. אני נתתי לך צ'אנס.‬
‫- על מה את מדברת? - לך לעזאזל!‬
‫הלו?‬
‫את בטוחה?‬
‫טוב. אני כבר בא.‬
‫מר ריגוברטו, אני...‬
‫טומי? אתה טומי?‬
‫טומי?‬
‫- טומי? - אתה טומי?‬
‫איפה הוא? מי זה טומי?‬
‫- טומי? - כן.‬
‫היי, אתה טומי?‬
‫לא, זה הוא.‬
‫- אתה טומי? - כן. מה עכשיו?‬
‫איפה קלרה?‬
‫- המטומטמת הזאת. - סליחה?‬
‫זאת הבת שלי. איפה קלרה?‬
‫אני לא יודע. היא הלכה. לא ראיתי אותה מאז.‬
‫איפה הילדה, אידיוט?‬
‫היא לא ילדה. היא בת 18.‬
‫היא לא בת 18, היא בת 15.‬
‫אז אתה או מטומטם או סוטה.‬
‫היא הלכה לפני 20 דקות.‬
‫אני לא מכיר אותה. אין לי מושג מי את בכלל.‬
‫תפסיק לומר את זה. תמיד הייתי בסביבה.‬
‫אולי לא הייתי קרובה כל כך, אבל ניסיתי.‬
‫תמיד היה קל יותר ונוח יותר לגור עם אבא.‬
‫אבא שלי עזב כשהייתי קטן.‬
‫מי גידל אותך?‬
‫אימא שלי.‬
‫אימא שלך!‬
‫אז מה קרה?‬
‫הוא עזב מזמן. אימא שלי אמרה שהוא עזב בבוקר ולא חזר יותר.‬
‫מה קרה לקלרה?‬
‫אין לי מושג.‬
‫היא לא אמרה לאן היא הולכת.‬
‫בואי.‬
‫זוג דבילים!‬
‫תירגעי.‬
‫תזכור מי דאג לך. אימא שלך!‬
‫חארות!‬
‫תירגעי.‬
‫- לכי למלון. - למה?‬
‫אם קלרה שם, תדאגי לה.‬
‫את חושבת שהיא תהיה שם?‬
‫לא, אבל לכי לשם ליתר ביטחון.‬
‫בסדר, אבל תחשבי איפה היא תרגיש בטוחה.‬
‫אצל ויסנטה.‬
‫סליחה!‬
‫סליחה, ראית את הנערה הזו?‬
‫ראיתם את הנערה הזו?‬
‫ראיתם את הנערה הזו בסביבה? לא?‬
‫ראית את הנערה הזו?‬
‫לא?‬
‫סליחה, הנערה הזו קנתה פה כרטיס?‬
‫הנערה הזו קנתה פה כרטיס?‬
‫לא.‬
‫הנערה הזו קנתה פה כרטיס?‬
‫- כן. - כן?‬
‫לא מזמן. היה איתה ילד.‬
‫ילד? מתי יצא האוטובוס?‬
‫לפני חמש דקות.‬
‫גברתי! האופניים!‬
‫לעזאזל!‬
‫סליחה!‬
‫חתיכת מטומטמת!‬
‫- מצטערת! - פסיכית אחת! שברת את המראה!‬
‫סליחה!‬
‫כמה מדרגות יש פה? כמה? סליחה.‬
‫קלאודסיסטמס תישארו מחוברים גם על הירח‬
‫לעזאזל!‬
‫לעזאזל, משהו משוחרר פה.‬
‫אני זקנה מדי לזה!‬
‫לעזאזל, הם זהים!‬
‫חוליאן!‬
‫קלרה!‬
‫חוליאן!‬
‫זאת אימא?‬
‫מה פתאום אימא?‬
‫זאת באמת אימא. היא באה בעקבותינו.‬
‫מה הקטע שלך? את משוגעת?‬
‫קלרה! חוליאן!‬
‫אנחנו פה!‬
‫איך ידעת איפה אנחנו?‬
‫לא ידעתי.‬
‫אבל מצאת אותנו בכל זאת.‬
‫תרדי מהאוטובוס. יש לנו לוח זמנים.‬
‫אני יודעת. רק תן לי כמה דקות. זה יהיה קצר.‬
‫במשך הרבה זמן,‬
‫הייתי מנותקת משניכם.‬
‫שיקרתי לכם.‬
‫שיקרתי כדי שתיסעו איתי צפונה.‬
‫ונכון שטענתי שאתם לא הילדים שלי.‬
‫לא להרבה זמן, אבל באמת עשיתי את זה.‬
‫ואז משהו קרה.‬
‫משהו קרה כשהאינטרנט קרס...‬
‫הרגשתי שאנחנו מחוברים.‬
‫ואני פישלתי.‬
‫שוב פישלתי.‬
‫אני תמיד מפשלת.‬
‫וזה הורג אותי, כי...‬
‫אני מרגישה שאני האימא הכי גרועה שיכולתם לקבל.‬
‫אבל השגת לי את המורה הכי טוב למתמטיקה.‬
‫זה לא מספיק, חמוד.‬
‫פלוס-מינוס.‬
‫לא הייתי טובה במתמטיקה כשהייתי בגילך. יש מצב שהייתי גרועה ממך.‬
‫אבל יש מספרים מסוימים‬
‫שבחיים לא אשכח.‬
‫נולדת ב-4:42 לפנות בוקר.‬
‫שקלת 4.569 ק"ג.‬
‫תינוק שמנמן.‬
‫היית בגובה 51 ס"מ.‬
‫התחלת ללכת כשהיית בן 11 חודשים ושלושה ימים.‬
‫והמילה הראשונה שלך הייתה "אבוייבדאבה".‬
‫"אבוייבדאבה". אין לי מושג מה זה אומר. אף פעם לא ידענו.‬
‫והייתי מרדנית בדיוק כמוך, קלרה.‬
‫יותר ממך.‬
‫את בת נהדרת.‬
‫אני...‬
‫גם אני רבתי עם אימא שלי כל הזמן.‬
‫ברחתי מהבית כמה פעמים.‬
‫התעסקתי עם בנים כמו טומי. שהוא מניאק.‬
‫הוא חתיך, אבל הוא מניאק.‬
‫אני יודעת שעשיתי הרבה טעויות.‬
‫ואני מתחרטת על כולן.‬
‫אבל יש משהו שבחיים לא אתחרט עליו.‬
‫העובדה ששניכם נולדתם לי.‬
‫אתם הדבר הכי נפלא שקרה לי בחיי.‬
‫והייתי רוצה שנהיה מחוברים יותר זה לזה.‬
‫גברתי, בבקשה.‬
‫אתה לא רואה שזה חשוב?‬
‫גם אתם ממהרים?‬
‫- לא, לא. - תודה.‬
‫תודה. כי לי זה חשוב.‬
‫אני לא יודעת. תגידו לי אתם.‬
‫מה אתם מרגישים?‬
‫אני רוצה לדעת מה קורה איתכם.‬
‫אני לא יודע מה קורה לי‬
‫כשאני איתך‬
‫החיוך שלך מהפנט אותי‬
‫המבט שלך מקסים אותי‬
‫ואני נמסה לגמרי‬
‫כמו קרח בשמש‬
‫אני אוהבת את שניכם מכל הלב.‬
‫אנחנו יודעים.‬
‫אימא.‬
‫עכשיו נוכל לנסוע?‬
‫רציתם חלונות? הנה חלונות.‬
‫אני לא רואה.‬
‫יש המון צבעים.‬
‫כן, טוב... צריך שכל צד יהיה רק בצבע אחד!‬
‫קודם כול, ברכותיי.‬
‫- תודה רבה! - כי עכשיו מתחיל החלק הקשה.‬
‫כן, אבל אני כבר מוכנה לזה ושמחה לעבוד ב"קלאודסיסטמס".‬
‫וכמו שאמרתי לך, אני מתכנתת שתוכל לסמוך עליה במאה אחוז.‬
‫מושלם, תודה.‬
‫אימא, אני זה שאמור לישון למעלה.‬
‫אני בפגישה. רק רגע.‬
‫לא הצגתי לך את הילדים שלי. חוליאן, קלרה, תגידו שלום.‬
‫תבין שהם בעדיפות עליונה אצלי.‬
‫אני שמח לשמוע, כי הילדים הם באמת בראש מעייננו.‬
‫אז אתה בטח תבין שאני צריכה לנתק‬
‫כי לחוליאן יש מבחן חשוב מאוד ואנחנו בלחץ.‬
‫תודה רבה לך. אני מתנתקת.‬
‫- נתראה בקרוב. - תודה.‬
‫נו, כמה זמן לוקח לו?‬
‫הנה הוא.‬
‫סליחה.‬
‫- איך היה? - מאה.‬
‫- כל הכבוד! היה קשה? - לא.‬
‫באמת? מה היו השאלות?‬
‫הם מחלקים מאיות לכולם.‬
‫"מאה".‬
‫הנה הוא! כן.‬
‫54.‬
‫טוב, חמוד שלי,‬
‫בחיים יש ימים טובים ורעים.‬
‫זה יום רע, אבל...‬
‫אבל זה אומר שהממוצע שלי הוא 60 ועברתי!‬
‫והכול בזכות אימא שלי!‬
‫אני אוהבת אותך!‬
‫קבלי את זה! קבלי!‬
‫אנחנו שמחים כל כך.‬
‫- חגיגה משפחתית! - כן!‬
‫תצמיד אגרוף.‬
‫זה ה-54 האהוב עליי.‬
‫תרגום כתוביות: מירן קראוס‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬