Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
OFFLINE
BUDÍK
Ty bláho! Super, Victorie!
Co se děje, Vicky?
E-mail od Cloudsystems.
Vybrali mě za vedoucí programování.
Děláš si srandu?
Ne, tohle je má nejlepší chvíle.
Vicky vyhrává.
Videokonference za půl hodiny.
-Neviděla jsi to? -Ne.
VOLÁ VICENTE
Zvoní telefon. Podej mi ho.
Zrovna jsem si sedla.
-Volá Vicente. -Cože?
-Vicente. -Ahoj, Vicky. Jak se máš?
Mám fofr. Za chvíli mám pohovor. Co je?
Za pět minut vyrážím.
Kam?
Jak to myslíš? K tobě, s dětmi.
Proč?
Proboha, Vicky, zapomnělas?
Ano. Ne, jasně si vzpomínám.
Jedeš do Panamy a děti budou u mě.
Mohls mi napsat přes WhatsApp.
Posílám ti zprávy už tři týdny.
Jo, to vím. Nemohly by být u tvé mámy?
Máma vloni umřela.
Promiň. Stejně jsi s ní nevycházel.
Pamatuješ, jak po tobě chtěla peníze a pak hrála blbou?
Jsou to čtyři dny. Leda že bys nechtěla být se svými dětmi.
Jasně že chci. Jsou to moje děti, miluju je.
Čekala jsem na ně, myslela jsem, že přijdou dřív.
Všechno je připravené, čekám na ně. Přijď, kdy chceš.
Julián má problémy ve škole. To jsem ti taky říkal.
Já vím, s biologií. Nechápe mitochondrie.
-S matematikou, Vicky. -Jasně, matematika. Přepona.
V pohodě. Postarám se o to.
Než zavěsíš... Prosím tě, ať pořád nekoukaj do mobilu.
-Jsou závislí. -V tom jsme zajedno.
Jasně, postarám se o to.
-Dobře. -Klid. Tak čau.
-Vicky, můžu se na něco zeptat? -Jo.
Kdo bude brát děti do školy?
Uber, Easytaxi, Cabify... Já nevím, DiDi, Beat...
A kdo jim bude vařit?
PedidosYa, Glovo, Uber Eats... Já nevím, Cornershop...
Domácí úkoly?
Na to je Wikipedie, Google, YouTube, Duolingo, TED.
-Chápu tě. -Fakt?
Taky jsem měla mámu na prd.
Nejsem máma na prd, Ángelo.
Jsem moderní máma, to je jiné. Já takové situace znám.
Můj táta byl na prd. Život s ním byl nemožnej.
A můj vztah s Vicentem byl taky hroznej.
Vždycky se choval nadřazeně,
protože měl úspěch a prachy.
Pořád to rozmazával a ponižoval mě. Protože je vůl.
Victorie! Já tě slyším!
Ale v dobrým. Sice vůl, ale dobrej táta. Aby bylo jasno.
Vždycky byl super táta a já to oceňuju.
Ráda bych ti to říkala častěji.
Tak čau.
Kam jdeš? Za 20 minut mám pohovor. Musíme uklidit.
Jsem tu jen na skok.
Ángelo, jsi tu už dva roky.
Kdyby něco, máš mobil, Instagram, Messenger, Facebook, DM.
Netvař se tak.
Nemůžu s tím nic dělat.
Jsou to jen čtyři dny.
Utečou jako voda.
Je to přece vaše máma.
Ahoj, jestli mě slyšíte dobře,
dejte palec nahoru.
Výborně.
Ráda vás poznávám. Je mi potěšením, že vás poznávám.
Jmenuji se Victoria Kohoutová.
Chilsky Vicky Gallo.
Nebojte se, taky mluvím španělsky.
To je dobře. Celá jsem se zpotila.
Je to úžasná příležitost. Mám mnoho schopností.
Jsem velmi zodpovědná a pořádná. Pořádek, to je moje.
Víte, že v naší firmě vyžadujeme vysoké nasazení?
A máte ho mít. Jako programátorka vám dám stoprocentní nasazení.
Druhá kandidátka nám řekla totéž. Že je k dispozici 24 hodin denně.
Další kandidátka? Já jsem k dispozici 26 hodin každý den.
Victorie, co se děje? Pořád tady bydlí Ángela?
-Nechce se dělit o pokoj. -Říkala jsem, že chci postel nahoře.
Mám tady pohovor. Jděte, prosím.
Promiňte.
To nic, vím, jaké to je, mít děti.
Nejsou to moje děti. Je to můj synovec a neteř.
Promiňte, na chvíli vypnu zvuk.
Mám tady důležitý pohovor. Ven!
Jděte. Pak to vyřešíme. A zavřete pořádně dveře.
Tak můžeme. Omlouvám se.
Konečné rozhodnutí vám sdělíme v devět večer chilského času.
Dostanete e-mail se jménem vybrané programátorky.
V devět večer. Budu připravená.
Víc než to. Budu se dívat pořád.
To zní dobře, teď se odhlásím.
Ne doslova, jsem připojená pořád.
Jsem online 28 hodin denně. Tak dobře. Nashle. Díky.
-No tak. -Ne.
Vám to ale sluší! Jsem ráda, že jste tady. Těším se na vás celé týdny.
Všechno jsem uklidila, oblékla si blůzku, všechno pro vás! Obejmi mě!
Ty jsi velikej. Spousta kudrn, velká hlava, tělo, všechno.
Počkej, jen to pojmenuju...
VICKY ZALOŽILA CHAT „4 DNY“
Založila jsem pro nás chat na WhatsApp.
„Dobře, mami.“ Ráda vás slyším.
Pošli mi emodži, aspoň mrknutí.
První pravidlo v tomto bytě zní...
Přesně, vůbec nijak, protože tady pravidla nejsou.
Máma je super! Máma je boží!
Já vím! Žádná pravidla, mobily si používejte, jak chcete.
Když se vybijou, není problém,
protože nabíječky jsou tady, tamhle, v ložnici, všude.
Nic se nikdy nevybije.
Mami, tys změnila heslo k wifi?
Ano, teď je to „Polib si, jestli mi chceš krást internet.“
„Polib si“ s velkým P. Pojďte do svého pokoje.
-Nefunguje to. -„Krást“ s velkým T.
Teď už jo.
Tady je váš pokoj.
Nebojte, Ángela bude spát u mě. To je život.
Hele...
-Kdo je to? -Nohy nahoru!
-Victorie! -To je tíha!
Tak máte postele. Kdo bude spát kde?
-Já nahoře! -Ne, nahoře spím já.
-Já to řekl první. -Je mi 15 a tobě devět.
-To jsou jen tři roky rozdíl. -S tou matikou je to pravda.
-Co? -Nic.
Victorie! Kam si dám věci?
Budeš tu čtyři dny, nech si je v tašce.
Doma mám celou šatnu.
Tady máš skříň. Není to sice šatna, ale stačí.
No jo.
Klidně si do ní můžeš vlézt.
Jak budeme jezdit do školy?
VAŠE KOLO JE ODEMKNUTO!
Tahle dvě jsou odemčená.
Mějte se. Mám vás ráda. Uvidíme se pak.
-Nejedeš s námi? -Já?
Nejsem připravená. Nemám ani boty.
Mám práci. Musím dodělat jednu webovku.
Nevíme, jak se do školy jede.
Na co máte GPS?
Tak dobře.
Pojedu s vámi. Ale jen dnes.
Uvidíte, že je to jednoduché.
Zadáte jméno školy do GPS...
Jak se jmenuje?
-Svatá Cecílie. -Svatá Cecílie.
Dělám si legraci! Myslíte, že to nevím?
Máte to na tričku.
Tady to je. Svatá Cecílie.
Zapracujeme na smyslu pro humor.
-Já si vezmu tohle. Tyhle jsou vaše. -To je moje.
K obědu si kupte něco u stánku.
Nemám peníze.
Řekni, že zaplatíš zítra.
-Pá, pusu! -Ahoj.
Paní! Nazdar, Juliáne.
Vy jste jeho matka?
-A vy jste... -Alejandra.
Alejandra?
Juliánova třídní učitelka.
No jistě, třídní. Vy jste nová, že?
Ne, od začátku.
Nevím, jestli jste si vědoma,
jak špatně mu celý rok jde matematika.
Ano, dívala jsem se na to, podepsala sešit.
Poslali jsme e-mail.
E-mail. Podepsala jsem to elektronicky.
Vím to, ale není to tak vážné.
Kdo neměl problémy s matematikou?
Je ještě malý. Je mu deset let.
Je mi devět.
Vidíte, jak mu jdou čísla? Dává pozor.
Jak jsme vám psali, váš syn má ty nejhorší známky.
Jestli propadne u závěrečné zkoušky, bude muset opakovat.
Opakovat celý ročník?
Ano, opakoval by celý ročník.
To mi dělá starost.
Nejlepší aplikace na matematiku je Math Professor.
Stáhneme si ji.
Hashtag: a vlítneme na to.
Myslíte, že Juliánovi pomůže s matematikou aplikace?
To vyjde.
Mluvíme o matematice... Všechno to nějak vyjde.
-Chápu. -Nashle odpoledne.
Tohle je váš nejlepší moment. Vypadáte nejlíp.
Právě teď. Mějte se.
-Victoria? -Vicky.
-Pizza. -Děkuji.
Počkat. Pět hvězdiček. Lepší než dýško.
-Victoria? -Vicky.
-Suši. -Děkuji. Pět hvězdiček!
Nevím, jestli je tempura teplá.
CHYBA
Podá mi někdo kečup?
Kečup, prosím.
Hele...
Prima pokec, ale jsem unavená a jdu do postele.
Běžte taky spát, vyčistěte si zuby.
To je lež. Jde se podívat na e-mail.
Ángelo, já jsem v tom chatu taky.
ÁNGELA BYLA ODSTRANĚNA ZE SKUPINY
Tys mě vyhodila z chatu!
Ano.
AKTUALIZOVAT
Neodpověděla jsi mi.
Přijedeš do Aricy?
Jo...
Moc ráda. Ale je těžké se tam dostat.
Přijdeš o velkej mejdan.
Jo?
A kdy to bude?
Příští měsíc. Rozmysli si to.
AKTUALIZOVAT
NAČÍTÁNÍ POŠTY
-Sakra! -Co se stalo s internetem?
Nevím. Zdá se, že nejde.
Podívám se. Počkej.
Co se děje?
Dívám se na to. Restartuju router.
Už to jde. Ne, nejde.
Vicky, co je s internetem?
Snažím se na to přijít.
Můj mobil nic nestahuje, jako by byl rozbitý.
Můj taky ne.
Neotevře se mi e-mail.
-Sakra! -A jsme v prdeli.
Ale ne. Uklidněte se.
Všechno bude v pořádku. Ángelo, najdi svíčky.
Kdy jsme koupily svíčky?
Tak je připiš na seznam.
A je to zase dobrý.
-Nemám signál. -Nemám signál.
Zeptejte se sousedů na chatu, jestli se něco stalo.
Bez internetu nemám WhatsApp.
Prostě ho nemám.
To nevadí. Půjdu se jich zeptat.
Tak zatím. Jen klid.
Jsem vaše sousedka ze 75. Jde vám internet?
Ahoj. Zeptáš se mámy, jestli vám jde internet?
Jsem vaše sousedka. Internet?
Dobrý den, Victorie.
Dobrý den, pane... sousede ze 77.
Jak se máte? Máte internet?
Ne.
My taky ne.
Na celém poschodí nikomu nejde.
Já jsem ho nikdy neměl.
-Nikdy? -Nikdy.
-Vůbec nikdy? -Vůbec nikdy.
Vůbec, vůbec nikdy?
Vůbec, vůbec nikdy.
NAČÍTÁNÍ POŠTY
NEJSTE PŘIPOJENI
Zdá se, že všechny geostacionární satelity
přestaly fungovat kvůli sluneční erupci,
která způsobila nenapravitelné škody
na linkách, které zajišťují internet.
Pane profesore, víme, že poslední velká sluneční bouře byla v roce 1859.
Ale ta nynější je ještě horší.
Co se stalo?
Jaký dopad bude mít tato exploze na život na naší planetě?
Život bude silně narušen.
Televize stále funguje, ale internet ne.
Mobilní telefony nefungují.
Teď jsem odpojená.
Digitální výpadek pokračuje
a všechny domácí i mezinárodní lety
byly zrušeny.
Táta se nebude moct vrátit.
Opakujeme.
Na neurčitou dobu je celá planeta bez internetu.
Mami!
Haló!
Mami!
Co?
S dovolením.
Je to jako videohra.
A to všechno kvůli internetu?
Ano, vracíme se do pravěku.
Pozor.
Uhněte. S dovolením.
Co se děje?
Nevím. Banka je zavřená.
S dovolením.
Otevřete!
Běžte.
S dovolením.
Stejně nefunguje!
Musíme pryč. Tady je taxi.
Počkejte. Taxi!
Tady! Taxi! Copak mě nevidíš?
Tady jede další. Taxi!
-Nastupte. -Počkat. Máte hotovost?
Kde bych ji vzala, když bankomaty nefungují?
O co ti jde?
Půjdeme pěšky.
Držte se u mě.
Tudy ne. Půjdeme tudy.
Sakra, není internet.
Počkejte tady. Nikam nechoďte.
STÁHNĚTE SI APLIKACI, NASKENUJTE A JEĎTE!
Utíkejte!
Pozor.
-Pojedeme tudy. -Ne, Victorie.
-Včera jsme jeli doleva. -Jedeme jinudy.
Opatrně. Držte se mě.
Všichni pohromadě. Opatrně.
Drž se nás, Juliáne.
Tudy.
To není naše škola.
Zastavíme jen na chvíli.
Ne, co si myslíš? Pardon.
Ještě je potřebujeme.
Najděte si svoje.
Vezměte kola s sebou.
-Kam jdeme? -Jen na chvilku.
Pak pojedeme do školy.
S dovolením.
Proč se fronta nehýbe?
Karty nefungují.
Promiňte, čekají na mě.
To nejde.
S dovolením.
Nedotýkat se.
Čeká tu moc lidí a kola se nevejdou.
-Půjdeme po schodech. -S dovolením.
Není to moc.
-Čtrnáct pater. -Musíme vyjít čtrnáct pater?
Já nejdu.
Bylo jich 19, ne 14.
Devatenáct! Jsme tady!
Stěžovala sis na 14 pater, představ si, že bych řekla 19.
Jasně, že bych nadávala.
Pojď sem. Počkej chvilku.
Kde jste vzala to kolo? Vy máte internet?
Ne, rozbila jsem zámek.
Jmenuji se Victoria Gallová, jsem programátorka
a vybrali mě jako vedoucí programování.
O tom tady nic nemáme.
Někdo o tom musí vědět.
Kdo je to?
Vedoucí komunikací.
-Susano. -Nemluv na mě.
-Dobrý den. Cloudsystems? -Ano.
Já jsem Raquel, programátorka.
Vybrali mě za novou vedoucí programování.
Já jsem Victoria, ta druhá uchazečka.
-Ta druhá. -Ano, ta druhá.
S dovolením.
Promiňte, s kým si můžeme promluvit?
S vedoucím personálního.
Kde má kancelář?
Můžete se postavit do řady.
-Už to zvoní. Co mám dělat? -Zavolej 103.
-Promiňte. -Promiňte.
-Chci se zeptat. -Já taky chci...
Já se ptala první. Jen rychle.
Kdo je nová vedoucí programování?
Informace je v e-mailu, který jste poslali včera.
Budete muset počkat, až zas naskočí internet.
Jestli se vrátí. Promluvím si s Ricardem.
-S Ricardem? -Ano.
Kdo je Ricardo? Třeba mi pomůže.
Claro? Juliáne?
Claro?
Claro? Juliáne?
Claro! Juliáne!
Claro!
Claro! Juliáne!
Zastavte!
Co děláte? Kam jedete?
-Domů k tátovi. -Proč?
Jak se můžeš ptát?
Rozhlédni se. Svět je v prdeli.
A ty se staráš jen o svou práci.
Byla to jen chvíle. Teď jedeme do školy.
Jak máme teď jít do školy?
-Proč ne? -Protože je pozdě.
Ty jsi bez internetu, my jsme bez mámy.
Vlastně ne, promiň. Podle tebe jsme synovec a neteř.
Přeháníš. Ber to tak, že jsme si kvit.
Neříkáš mi mami, i když jsem tě porodila.
-Ale nic víc. -To není pravda.
Žiju jen pro tebe. Lajkuju všechno, co zveřejníš.
Mami, máme rádi tebe, ne tvoje lajky.
Nevěděla jsem, že se vám nelíbí.
Nic jste neřekli. Už vás nebudu lajkovat.
Internet už není. Jak mi chceš dát lajk?
Tak jo.
Jsme vystresovaní. Uklidníme se.
Půjdeme do obchodu a koupíme si něco na zub.
Nepůjdeme do školy, protože je pozdě.
Promluvíme si o tom doma. Dobře?
-Dobře. -Dobře.
Tak jedeme. Začíná to být nebezpečné.
Pojedeme do bezpečí.
Juliáne, opatrně. Ne, slez.
Promiňte, co se děje?
Karty nefungují.
Vezmete si všechno bez placení.
Lucho, nech to. To je veganské.
Maso.
-Lucho, přines víno. -Bílé, nebo červené?
Jaké chceš. Budu na parkovišti.
Jdeme do mléčných výrobků.
Já nesnáším laktózu.
Na to jsi moc mladá.
Ale jím tofu.
Ale tofu není jídlo.
Berte, co chcete.
Něco k snídani. Já jdu pro mléko.
-Držte se pohromadě. -Juliáne.
Moje.
Nechte to!
Pardon.
Nekradu. Klidně zaplatím.
Ale karty nefungují. Všechno vrátím. Prosím.
Potřebuju ještě sýr a mléko. Díky.
-V pořádku? -Ano.
Vezmu si ten sýr. Je poslední.
Mléko si nech. Dej mi sýr, já ho viděla první.
A zavaž si boty, nebo upadneš.
Dobře, děkuju.
Rychleji.
Nakupování je super zábava!
Jo, je to fajn.
NAČÍTÁNÍ POŠTY
NEJSTE PŘIPOJENI
Tak dlouho bez internetu? To by mě nenapadlo.
Mě taky ne. Dva dny je strašně dlouho.
Já nikdy nebyla bez internetu.
Nenapadlo mě, že internet dojde.
Jak se dostanete do školy?
To ti nemůžu říct.
Ukradli jsme kola. Podívej.
Čau! Mějte se!
Dala jsem ti oběd, Juliáne.
Tuňáka v konzervě a otvírák.
Pá!
Victorie!
Pozor! S dovolením!
FACE TO FACE - ZPRÁVY
Vynásobíme minus dvěma a máme výsledek minus 34.
Spočítáme to takto.
Minus dvě, závorka,
plus pět, závorka,
čtyři, závorka,
minus šest, závorka,
dvě na čtvrtou minus jedna, závorka,
děleno třemi, závorka,
minus, dvojitá závorka,
druhá odmocnina z devíti, plus sedm, závorka,
děleno deseti, závorka,
krát osm, závorka. Je to jednoduché.
Takže, minus dvě, závorka.
Pět plus čtyři plus osm.
Proč? Pět přesunu dolů. Čtyřikrát jedna, čtyři.
Osm jde sem.
Protože je to minus, výsledek je plus.
Takže pět plus čtyři plus osm je sedmnáct.
To vynásobíme minus dvěma.
A to nám dává minus 34.
Je to jasné?
Minus dvě, závorka...
Ráda bych věděla, co je s Clarou, ale neodpovídá.
Takhle?
Trochu níž. Tak.
Já nevím. Asi to bude kvůli tomu klukovi.
-Jaký kluk? -Tommy.
Jaký Tommy?
Ten surfař.
-Jaký surfař? -Její ctitel.
Myslím, že je smutná, protože s ním nemůže mluvit.
Proč mi to neřekla? Se mnou nemluví.
Mám štěstí, když mi odpoví na hlasovou zprávu.
Tak jí pošli hlasovou zprávu.
Nemáme internet. Jak?
-Můžeme změnit téma? -Jo.
Takhle budou lidi moct posílat zprávy.
Například takhle.
URGENTNĚ POTŘEBUJU UČITELE MATEMATIKY: BYT 75
A tohle sem.
Jako upozornění, aby lidi věděli.
Kdy končí děti ve škole?
Ve tři. Proč?
Jen tak. Jsou tři a pět minut.
Do prdele!
-Vicky! -Co?
-Kolo! -Do prdele!
Je tady.
Pardon!
Promiňte, neměla jsem, jak vám dát vědět, že mám zpoždění.
Pojďte, než přijde učitelka.
Konečně! Všechno v pořádku?
Ano, máme zpoždění. Jedeme.
Mám starost o vašeho syna.
Geometrie dnes Juliánovi šla příšerně.
Geometrie. Záleží na tom, z jakého úhlu se na to díváte.
Přemýšlejte o tom. Jedeme, je pozdě!
Nashle, paní učitelko!
Nashle.
Kola vezmeme s sebou.
Kdo mi s tím pohnul?
S dovolením.
Tak.
-Vy jste z bytu 75? -Ano.
Potřebujete doučování matematiky?
-Víte, kdo může pomoct? -Kdo?
Rigoberto, z bytu 77.
Majitel železářství tady za rohem.
Vnuk byl na propadnutí a on ho zachránil.
Teď je inženýr a žije v Torontu.
V Kanadě.
Potřebuješ pomoc?
Ne, děkuju.
Pomalu, ale jistě.
Inženýr?
Rok 1967.
Matematická olympiáda v Buenos Aires.
Já jsem ten vpravo.
O matematické olympiádě slyším poprvé.
-Lidi toho moc nevědí. -To ano.
Matematika je krásná.
Ale je pravda, že má špatnou pověst.
Ano.
Co bych za to dal, kdybych mohl učit. Nesahat!
Neposlouchají, protože celý den jen koukají do mobilu,
a nedělají nic jiného. Prosím vás.
V mé době to byly drogy.
Teď je to internet.
Neuvědomují si, že internet zabíjí mozkové buňky, proto se špatně učí.
A víte, kdo za to může? Rodiče!
Rodiče se musí starat o vzdělání svých dětí.
To je logické.
Přesně proto jsem tady.
Dával byste mému synovi hodiny matematiky?
Ne!
Ne, nemám čas.
Stačí trochu. Jen základy.
Sčítání, odčítání.
Násobení. Závorky.
A dělení. To stačí.
Jaký má průměr?
Má průměr
asi dvě minus.
A z matematiky se může zbláznit.
Tak to nemohu odmítnout.
-Vážně? -Ano.
Děkuji, Rigoberto. Opravdu si toho vážím.
Máte krásný byt.
Je to jako v muzeu. Tolik...
-Vy máte pevnou linku! -Samozřejmě.
-Funguje? -Nesahat!
-Promiňte. -Samozřejmě.
Míval jsem poštovní holuby, ale umřeli.
Posledního sežrala kočka.
Vážně?
Ne. To je vtip.
-Líbí se ti surfař? -Ángela taky všechno vykecá.
Ne, tvoje sestřenka to nebyla.
Tak kdo?
Můj mateřský instinkt. Jsem tvoje máma.
Chtěla bych s tebou mluvit, abych věděla, co se děje.
Nikdy jsi mi osobně neporadila.
Jen mi posíláš zprávy s výmluvami nebo pitomými memy.
Dobře.
Ahoj, Claro, tady tvoje máma, jen jsem chtěla vědět, jak se máš.
Co to děláš?
Ahoj, Claro, to jsem zase já.
Nemusíš mi odpovídat, ale chci, abys věděla, že mi můžeš věřit.
Pusu.
Může být něco trapnějšího?
Ahoj, Claro, tvoje zpráva mě moc potěšila.
Sice ti to přijde směšné,
ale já...
Chci vědět, kdo se ti líbí, jak to máš s tím klukem.
Chci s tebou mluvit, sakra.
Dej mi šanci.
I když jen na zkoušku, jako předplatné zdarma na sedm dní.
Když se ti to nebude líbit, vrátím ti peníze.
Tohle je rychlá zpráva, tak to nezrychluj.
Pusu, pá.
Ahoj, Vicky.
Hele, nechávám ti zprávu, abych ti řekla...
že jsem poznala kluka na Instagramu.
Je to surfař, žije v Arice.
Jmenuje se Tommy.
A... Já nevím!
Je milej.
Je hezkej a...
Líbí se mi.
Moc se mi líbí.
Ale nemluvila jsem s ním
od té doby, co spadnul internet.
Já nevím, je to tak, že...
Je mi z toho moc úzko.
Claro, mám velkou radost z tvé zprávy.
Dvě emodži s palcem nahoru.
Taky ti něco chci říct.
Emodži s vyvalenýma očima.
Zaprvé, Julián se bude učit s naším sousedem,
který má pevnou linku. Emodži s telefonem.
Myslím, že surfařský klub v Arice, emodži se surfem,
má taky pevnou linku. Třeba by mohli kontaktovat tvého kamaráda.
Emodži se zamhouřenýma očima.
Jestli chceš, zkusíme to.
Už musím. Pusu.
Emodži s pusinkama. A srdíčko.
Mám zavřít dveře?
Ne.
Nech je otevřené.
Už jdu.
Co se tak tváříš?
Řeklas mu, že mám průměr dvě minus?
Nechce mě učit.
Ne, řekla jsem mu tři minus.
A že jsem blázen do matematiky?
Asi mě špatně pochopil. Řekla jsem, že se z matematiky můžeš zbláznit.
Je starý a možná špatně slyší.
Neboj, promluvím s ním.
Šel do železářství.
Tak zajdu do železářství.
Půjdu tam hned a všechno mu vysvětlím.
Co potřebujete, Luisi?
Vzpomínáte si na mou tetu Zenaidu?
-Jistě. -Moje teta.
Vaše moc dobrá známá.
Moje teta. Byla pro mě jako matka...
A co vaše matka? Co je s ní?
Zemřela.
To se mi nechce věřit. Jak to? Byla na tom tak dobře.
-Ano. -Asi na tom tak dobře nebyla.
-Co potřebujete? -Tohle.
Nechala mi krabičku.
Asi takhle velkou, ale pěkně zdobenou!
-Všelijaké detaily. -Rozbila se?
Ne. A má takové...
-Šuplíčky. -Ne.
Přihrádky.
A z jedné upadlo...
-Držátko? Na otevírání? -To je ono.
-Ta mám. -Ano?
Mluví se mnou.
Podívejte, tady jsou.
Dvě černá.
-A dvě bílá. -Má všechno.
Ty si vezmu.
To je všechno.
Děkuju. Připište mi to na účet.
-Ano, napíšu. -Tak zatím.
Pracuju. Prodávám.
Přišla jsem si něco koupit.
-Co jste si přišla koupit? -Přišla jsem si koupit...
Tohle. Vezmu si to.
To není na prodej.
Rigoberto, lhala jsem. Já vím, neměla jsem.
Uznávám a je mi to líto.
Julián matematiku nesnáší.
Kdyby se měl učit matematiku, nebo jíst drcené sklo, vybere si sklo.
Nevymýšlím si, to mi řekl.
Co jste to za mámu?
Máma, která si uvědomuje, že udělala chybu,
a přišla prosit o druhou šanci.
Nemám zájem.
Nechte mě v klidu pracovat.
Prosím, Rigoberto.
Nejdřív si to vyřešte se synem.
Nežiju se svými dětmi.
Před pár lety je přisoudili jejich otci.
A z dobrého důvodu.
Protože jsem hrozná.
Teď mám skutečnou šanci Juliánovi pomoct
a nechci ji zahodit.
-Karamelku? -Ne, děkuji.
Odmítáte moje karamelky?
-Ne, jednu si vezmu. -Pozdě.
Co kdybych vám pomáhala v obchodě?
Vyhandlujeme to.
Jak to myslíte?
Něco za něco.
Vy dáte něco mně a já dám něco vám.
Vím, co to znamená. Ale s čím chcete handlovat?
S časem.
Vy budete pár hodin pomáhat Juliánovi
a já vám za to budu pomáhat hodně hodin tady.
Vy na tuhle práci nejste.
-Protože jsem žena? -Ne.
V téhle práci jde o vztah se zákazníky.
A vy nemáte vztah ani k vlastním dětem.
Vezměte mě na zkoušku.
Na sedm dní.
Jako předplatné na streamingovou platformu.
Mohlo by to jít.
Když nebudete spokojený, dohoda se ruší.
Už vás nikdy nebudu obtěžovat. Nemusíte se mnou ani mluvit.
Jestli chcete, můžu začít hned.
Jsem okamžitě k dispozici.
Co říkáte?
Ne.
Proč ne?
POTŘEBUJU KOUPIT LÉKY. BYT ČÍSLO 71.
Už to někdo viděl.
Nevím, čí to byl nápad...
Tady máte, paní Lucilo. Je tam všechno, kromě tohohle.
Ale dají mi to zítra.
Mockrát děkuju, zlatíčko. Bůh vám žehnej.
Kdyby něco, dejte mi vědět.
Potřebuju prášky na úzkost, ale nemám předpis.
Ale ty jsou jen na předpis.
Když ho budete mít, vyzvednu je.
BUDÍK
DNES V 11 V OBCHODĚ
Většina zákazníků si chodí popovídat.
-Musíte mluvit. -To jste říkal.
Rozumím. Říkal jste mi to mnohokrát.
Nebojte se. To půjde.
Myslíte, že to sama zvládnete?
Nebojte se, zvládnu to.
Jsem v nejlepší formě. Podívejte.
Ano, dva co?
-Ne dva. V jako vítězství. -Aha, vítězství.
-Takže to zvládnete? -Ano.
Ano.
-Hodně štěstí. -Dobře.
Tak, Juliáne.
Proč se chceš učit matematiku?
Abych nepropadl?
Správně. Abys nepropadl.
Ale taky ti to rozvine inteligenci,
kritické myšlení...
Shoes...
Boty.
Juliáne!
Chceš rozumět matematice,
nebo jen prolézt?
Prolézt.
Tak dobře.
MATEMATIKA PO LOPATĚ
-Dobrý den. -Dobrý den.
-Jak se máte? -Dobře, děkuju.
Tak povídejte. Co potřebujete?
Upřímně řečeno,
potřebuju manžela.
Ale co potřebujete ze železářství?
Jsme v železářství, potřebujete něco odsud?
Štětce.
Líbí se mi ten zelený.
-Chcete se na něj podívat? -Ne.
Jen jsem říkala, že se mi líbí.
A ty šroubováky srovnané podle velikosti.
To je pěkné.
Chcete šroubovák?
Ty barevné disky jsou moc pěkné.
Jedna, dva, tři, čtyři. Je jich osm, devět.
Chcete se podívat?
Ne, co bych s tím dělala?
Mluvíte ráda se zákazníky?
Strašně.
Pane Rigoberto, jsem tady.
Pojď dál.
Pojď.
Přivedl jsem sestru. Chce vás o něco poprosit.
O co jde?
Dobrý den. Jde o to...
Mám nemocnou kamarádku.
Chtěla jsem se zeptat, jestli si od vás můžu zavolat.
-Jasně, telefon je tamhle. -Ano?
Děkuji.
Promiňte, jak vytočím číslo?
To je vojenská vysílačka ze 40. let.
Telefon je vedle, ten zelený.
Aha.
Přinesl sis domácí úkol?
Ano, tady je.
Dobře.
Podíváme se na to.
Špatně.
Špatně, špatně. Ne.
Tenhle součet je správně.
-Vážně? -Dobře!
Je tu naděje.
Špatně.
Myslím, že nefunguje.
Nefunguje?
Moment, dám vám ji.
Zdá se, že kamarádce je líp. Je v surfařském klubu.
Děkuji.
Haló?
Ahoj!
Co umíte?
Umím Illustrator, Photoshop, InDesign, web design,
letáky, obaly, infografiku, vektorovou grafiku.
Taky ovládám Google Calendar, Trello a Stark.
Můžete začít hned?
-Dnes? -Jo.
-Teď? -Jo.
-Všechny jsme ze stejné profese. -Vážně?
Ta holka za barem vytvořila kód proti bankovním podvodům. Perfektní.
Teď utírá nádobí.
-A ty? -Já? Influencerka.
Tisíce odběratelů. Miliony.
-Miliony? -Tuny sponzorů.
Za nic jsem neplatila.
-Škoda. -Teď platím za všechno.
No jo.
Sedmička chce platit.
Už jdu.
-Cristino... -Ano?
Sedmička je kde?
Cristino, můžeš přijít zítra?
Zítra mám náhodou volno.
Odpoledne?
MATEMATIKA PO LOPATĚ
ŽELEZÁŘSTVÍ PO LOPATĚ
Chtěl tu někdo zmrzlinu? Tak prosím.
Je to dobré.
Ángelo, můžeš nakrájet cibuli?
Jsi blázen? Mám přestávku.
-Pomůžu vám. -Ne.
Sedněte si, pane Rigoberto.
-Dáte si něco? Vodu? -Víno.
A teď... Los Auténticos Decadentes!
Tuhle písničku miluju.
Nevím, co mě to bere Když jsem s tebou
Tvůj úsměv mě hypnotizuje Tvůj pohled mě odzbrojí
Úplně se rozplývám
Taju jako sníh na slunci
Jestli budete zpívat, odejdu.
Proto jsem vám to rádio nepůjčil.
Je mi jedno, kam spolu jdeme
Protože chci jen s tebou být
Můj život se točí kolem tebe
Běhám za tebou Jako opuštěný pes
Řekněte něco!
Ale nejsem tvá zajatkyně Nemám duši robota
Něco ve tvé tváři se mi líbí A teď tě v srdci mám
Ale nejsem tvá zajatkyně Nemám duši robota
Něco ve tvé tváři se mi líbí A teď tě v srdci mám
Teď tě v srdci mám
Prima!
-Chceš pomoct? -Všechno je připravené.
-Ty brečíš? -Ne, ta cibule hodně štípe.
Strašně.
Silvie, ta rozbitá zástrčka je u lampy ve vašem pokoji?
Ne, u té v obýváku.
Ta, co jste si koupila na líbánkách v Paříži?
Ano, to je ona.
To je neuvěřitelné! Takový krásný kousek!
Tahle je normální, ale porcelánová se mi zdá lepší.
-Hodně vydrží. -Dobře.
Nevím, jestli mám drobné.
Nemějte starost, zaplatíte příště.
-Napíšu si to. -Děkuju, Vicky.
-Kdyby něco, vrátím se. -Jasně.
Musíte se vrátit hned, zapomněla jste tu balíček.
-Jaký balíček? -Tu zástrčku, pro kterou jste přišla.
-Proto jste přišla. -No jo.
Vicky, musím s tebou mluvit.
Vzala sis číslo?
Musíš si vzít číslo.
-Nikdo tu není. -Na čísla tady moc dbáme.
Až budeš na řadě, promluvíme si.
Devět?
Deset?
-Jedenáct? -Jedenáct!
Co potřebuješ?
Od kolegyně z kavárny mám důvěrnou informaci.
-Jakou? -Fakt boží.
-Poslouchám. -Tak jo.
Zdá se, že jeden satelit přežil tu sluneční erupci
a vysílá na několika místech internetový signál!
-Ty vole! -Říkala jsem ti to!
Počkej, až ti řeknu, kde to je.
-Kde? -Na severu!
-Kde? -V Betlémě.
-Kde se narodil Ježíš? -To jsem řekla taky.
Betlém je tady, vedle Aricy.
Tady to je!
To je neuvěřitelný. To je znamení z nebe!
Vede nás hvězda betlémská! Ježíšova hvězda.
Proč se chceš připojit? Co z toho máš?
Jistotu, Ángelo.
Už tolik dní žiju v nejistotě.
Chci... Ne, potřebuju vědět, jestli mi dali tu práci.
Tak jo, kde je Santiago?
-Tady. -Santiago je tady.
Takže pojedeme sem... Arica, Betlém.
Asi tak 2 500 kilometrů na sever odsud?
Jak se tam dostaneš? Lety jsou zrušené.
ŽELEZÁŘSTVÍ ANITA
Podíváme se. Tady je.
Tu schovávám pro zvláštní příležitosti.
Jsem moc rád, že jste mi zaklepala na dveře.
Pomáháte mi v obchodě a prokázala jste mi ještě větší laskavost.
Že mohu učit Juliána.
Pro starého chlapa, teda pro zralého muže, jako jsem já,
je nejdůležitější cítit se užitečný.
-Na zdraví. -Na zdraví.
Je to moc silné?
Ne, v pohodě.
Taky vám chci poděkovat, Rigoberto.
Je pro mě velmi důležité, že pomáháte Juliánovi.
-Ale prosím vás. -Děkuji.
Já jsem vám vděčný.
Cokoli budete potřebovat, řekněte si.
Něco bych potřebovala, ale nejdřív si musím dodat kuráž.
Poslouchám.
-Dovolená? -Dovolená?
Ano, dovolená!
Vy, já, naše rodina.
A kam pojedeme?
To je překvapení.
-Do Aricy. -Ángelo!
-Do Aricy? -Proč do Aricy?
Je tam pěkně a nikdy jsem tam nebyla.
Zasloužíme si hezkou dovolenou.
A Clara bude moct navštívit svého kamaráda, po kterém se jí stýská.
Užijte si to, ale já nepojedu.
Nepřipadá v úvahu. Proč?
Za týden máme zkoušku a já nejsem připravený.
Jak to? Vždyť ses tolik učil.
Jsem připravený na 70 procent,
ale klíčových je těch zbývajících 20 procent.
Neboj, pojede s námi někdo, kdo ti může pomoct.
-Kdo? -Rigoberto!
Ángelo!
Rigoberto.
-Juliáne? -Co?
-Máš svoje sešity? -Co myslíš?
Že ne, proto se ptám.
-Jo, mám je. -Dobře.
-Juliáne, máš sešity? -Jo, už se neptejte.
Zapomněl jsi sešity a učebnice.
Neposmívejte se mu!
Rigoberto už jede.
To je skvělý!
To je vtip?
Je to perfektní.
Ty jo.
-Jak se vám to líbí? -Je to super.
Jako vězení.
-Ne! -Ano.
Dobře, je to zavřené a nejsou tam okna, ale...
Ty jo!
Nechci cestovat v dodávce!
Uklidni se, nikdo se to nedoví.
Jak se tam máte?
Skvěle, užíváme si výhled.
Můžu vám všechno popisovat.
Teď míjíme červené auto.
Předjelo nás auto. Předjíždí nás spousta aut.
Jsme na mostě. Most...
Minulo nás auto na druhé straně.
Dálnice, náklaďák.
S přívěsem.
-Dost, Victorie. -Přestaň, mami.
Tady můžete jet rychleji.
Jestli chcete...
Šlápněte na to, to auto má na víc.
Jestli chcete zrychlit,
můžete zrychlit.
Jako vesmírný koráb.
Mám pocit, že jedeme pomaličku.
Auta sviští kolem...
Na značkách je nejvyšší rychlost.
Měli by tam dát i nejnižší. Jet moc pomalu je taky nebezpečné.
Může do nás někdo narazit zezadu.
V jisté rychlosti do vás můžou narazit.
Viděl jste tu želvu?
Předjedeme tu babičku, co jde pěšky?
Dokážete to. Jedeme, Rigoberto!
Ne, nedojedeme ji.
-Co? -Julián potřebuje na záchod.
Chceš zastavit?
-Jasně. -Tak jo.
Řeknu Rigobertovi, aby přidal.
S dovolením!
To je nádhera!
S takovou krajinou, kdo potřebuje internet?
-Já. -Já.
-A já. -Já taky.
Chcete jet dál?
-Ano! -Ano, prosím.
Tak jdeme, bando nevděčná.
-Nic tu není. -Nic.
Vůbec nic.
Do dodávky!
Podělaná generace.
Tak šup, Toretto! Jedeme!
-Co se děje? -Nic.
Co hledáš?
Můj krém na akné. Nemůžu ho najít.
Jsi nervózní?
Proč bych byla nervózní?
Já bych byla nervózní.
Pořád bych myslela na to, že uvidím kluka, co se mi líbí.
„Sice ho moc neznám, ale líbí se mi.
„Co když se mu nebudu líbit?
„A když ano?
„Musím se s ním vyspat?
„Ano?
„Takhle zahájím svůj sexuální život?“
Chápu tě.
Ale chci ti říct, že tvé panenství je tvoje.
Je to tvoje tělo.
Muži si ho chtějí vzít, ale to není na nich.
Tvoje tělo není trofej.
Jestli chceš a líbí se ti, tak dobře.
Ale jestli nechceš, taky je to v pořádku.
Je to tvoje tělo, tvoje rozhodnutí.
Jo?
Jo.
-Díky. -Díky.
Kdo chce džus?
-Kdo chce džus? -Já ne.
Když teď máme všichni džus, chtěla bych pronést přípitek.
Chtěla bych připít na našeho šoféra.
Rigoberto, díky moc za všechno.
-Děkuji. -Na zdraví.
-Na zdraví.
Proslov!
Je mi 80 let. Nenapadlo by mě, že budu cestovat
s tak divnou rodinou.
Je to nejhorší nápad v mém životě.
-Tak na to! -Na zdraví!
Na zdraví!
-Na zdraví. -Na zdraví!
Dej mi přesnou adresu.
Claro?
Ty mrcho!
Jedeme!
-Co se stalo? -Všechno je zaplacené.
Nic jsem nesnědl!
Udělám ti sendvič na cestu.
Chtěl jsem koláč.
Pojď, rychle!
Claro!
Čau, popovídáme si pak.
-Takhle nemluvím! -Ale mluvíš.
Nic nepozná.
Rigoberto, nastupte, sakra!
Sakra.
Vicky.
Ne tak rychle!
Vicky!
Jedeš moc rychle!
Klid.
Victorie! Co se děje?
Jde o to překvapení.
Jaké?
To by nebylo překvapení.
-Jaké překvapení? -Řekni nám to.
Neříkala jsem, že mám veliké překvapení?
Jedeš moc rychle!
Co se děje?
Do prdele!
VÍTEJTE V BETLÉMĚ
Vicky, co je?
-Hned se vrátím. -Kam jdeš?
Jen na pár minut, zůstaňte tady.
-Co se děje? -Jen pár minut.
Vicky.
-Vicky. -Victorie.
Rigoberto je vzadu. Pomozte mi.
Rigoberto.
Trošku se protáhneme na sluníčku.
Podejte mi ruku.
Mami!
Máte signál?
Nemám.
Předtím jsem ho měl. Teď už ne.
Do prdele!
Mami!
Počkej.
-Mami... -Počkejte, sakra!
Já už chci jet.
Počkej chvilku. Přerušuje se to.
Potřebuju pár minut.
-Pojďme, Victorie. -No tak.
Počkejte chvíli. Signál se určitě vrátí.
Pořád jsi máma na hovno.
Kdybych byla, jela bych sama.
Potřebuju jen pět minut. Chci toho moc?
Jen chci vědět, jestli jsem dostala práci.
To bylo to překvapení?
Je to práce, o které celý život sním.
Věčně sis stěžovala, že tvůj táta byl na hovno.
Blahopřeju, jsi jako on.
Prima. Fakt prima.
Claro!
JesúsI!
S dovolením.
-Prosím? -Pomoz jim se zavazadly.
Ano.
Přeju vám a vaší rodině příjemný pobyt.
Děkuji.
Hotel Arica.
Rigoberto, váš pokoj.
-A klíč? -To je klíč.
Nechám vám apartmá, jestli chcete.
A pro nás, co zbylo.
Nerada to říkám, ale já ti to povídala.
-Chci umřít. -Přestaň to posírat.
Neumírej tady, umři v Santiagu.
Nic neslibuju.
Můžu vyrabovat minibar? Po Betlémě jsem rozhozená.
Tak zatím.
Počkejte.
Chtěla jste druhou šanci. Měla jste ji, a zahodila ji.
-Rigoberto. -Poslouchejte mě.
Moje žena Ana a já jsme vždycky chtěli mít děti.
Nebylo to možné, protože... To je jedno.
A teď, když vás vidím,
si říkám,
proč někteří lidé,
i když nejsou připravení, přivedou na svět děti.
Jakou matku si vaše děti zaslouží?
Odpověď je na vás.
Určitě je tohle klíč?
Ano. Takhle.
Mami!
Co?
-Clara tu není! -Co?
Nikde není!
Claro!
-Claro! -Hledej tam.
Promiňte.
Hledám svou dceru. Viděla jste ji?
Viděl jste tuhle holku?
Není tady.
To je moje dcera. Viděl jste ji?
-Ano. -Kde?
Ne, neviděl jsem ji.
-Můžeme se zeptat Jesuse. -Ano, zeptejte se ho.
Jesúsi!
Kámo, začaly mi chodit zprávy na WhatsApp!
Mám internet!
Nepovídej! Počkat!
-Mám internet! -Máme internet!
Je to pravda. Už funguje.
Vicky, je zpátky!
-Clara? -Ne, internet.
Co se stalo s Clarou?
-Není tu. -Nikde není.
Co? Volala jsi jí?
Snad padesátkrát. Nezvedá to. Zkusím ji vyhledat.
Nejspíš je na té párty.
-Na jaké párty? -Na surfařské párty.
-Kdo ti to řekl? -Clara.
-Kdy? -V Santiagu.
A to mi říkáš až teď?
A kdy? Ptáš se mě teď.
Jak jsem se mohla zeptat?
-Jak jsem to měla vědět? -Našel jsem ji.
Je tam! Objevila se.
Ne, Vicente. Zrovna teď!
Haló? Vicente, teď nemůžu. Zavolám ti později.
-Táta? -Promiň,
ale nemám náladu bavit se s mým pitomým bývalým manželem.
Vicky, boha, já tě slyším.
-Promiň! -Je tak těžké zavěsit?
Já nevím, nejde mi to.
Mám krátké nebo zpocené prsty a nevypne se to.
Nejdřív se postaráme o Claru.
Zůstaň s Rigobertem.
My ji půjdeme hledat.
Co děláš? Máme internet.
To je mi fuk.
Ahoj!
Hledám Tommyho.
Nejsi jediná.
Nebuď taková.
Někde tady je.
Díky.
Lidi, internet je zpátky!
Tommy!
-Clara. -Ahoj. Jak se máš?
Představím tě.
Lidi, tohle je Clara.
Přijela ze Santiaga, tak ji srdečně přivítáme.
Jo!
Dáš si něco k pití? Pivo?
Rum, vodku, piscolu?
-Pivo. -Pivo?
Půjdu se po něm podívat dovnitř.
-Sakra! -Co?
Clara si vypnula GPS.
Ale viděla jsem, kde je.
S dovolením!
Pozor!
Co se děje?
-Tady máš pivo. -Nechci ho.
To je Rosario.
-Ahoj, Claro. -Ahoj.
Přijela na párty až ze Santiaga.
Ne.
Přijela jsem za tebou. Tak jsme se dohodli.
Ne, to bylo nedorozumění.
Co se děje?
Nevím, sotva ji znám.
Ty jsi odpornej. Pozvals mě, aby ses mi vysmál?
Jsi lhář. Nezáleží ti na mě. Oklamal jsi mě.
-Uklidni se. -Mám se uklidnit?
Pozvals mě sem, a teď se na mě ani nepodíváš?
Nechtěl jsi mě poznat?
Ne, to jsi špatně pochopila.
Víš, jak daleko jsem za tebou jela?
Nic se nezměnilo, jsi pořád stejný.
-Jsi zmetek. -Cože?
Slíbil jsi nám dovolenou.
Dělals, že ti na nás záleží.
Dali jsme ti další šanci. Já ti dala šanci.
-O čem to mluvíš? -Jdi do prdele!
Haló?
Jsi si jistá?
Jo, hned přijdu.
Pane Rigoberto, já...
Tommy? Ty jsi Tommy?
Tommy?
-Tommy? -Ty jsi Tommy?
Kde je? Který je Tommy?
-Tommy? -Ano.
Ty jsi Tommy?
Já ne, on.
-Ty jsi Tommy? -Jo, co zase je?
Kde je Clara?
-Ta kráva. -Jak to myslíš?
Je to moje dcera. Kde je Clara?
Nevím. Odešla. Pak už jsem ji neviděl.
Kde je ta holka, kreténe?
Není to žádná malá holka. Je jí 18.
Není jí 18, je jí 15.
Buď jsi pěkně blbej, nebo jsi úchyl.
Odešla asi před 20 minutami.
Ani ji neznám. Vás taky ne.
Neříkej, že mě neznáš. Vždycky jsem tu byla.
Možná ne dost blízko, ale snažila jsem se.
S tátou to bylo vždycky mnohem snazší a pohodlnější, co?
Táta odešel, když jsem byl malej.
A kdo se o tebe staral?
Máma.
Jo, máma!
Kde je?
Je pryč už dlouho. Máma říkala, že jednou ráno odešel a už se nevrátil.
Kam šla Clara?
Nemám ponětí.
Neřekla, kam jde.
Jdeme.
Pitomci!
Uklidni se.
Pamatuj, kdo se o tebe staral. Máma!
Hajzlíci!
Uklidni se.
-Běž do hotelu. -Proč?
Jestli je Clara tam, postaráš se o ni.
Myslíš, že tam bude?
Ne, ale kdyby náhodou.
Tak jo. Ale přemýšlej, kde by se cítila v bezpečí.
U Vicenta.
Pardon!
Promiňte, viděli jste tuhle dívku?
Viděli jste tuhle dívku?
Viděli jste tady tuhle dívku?
Viděla jste tuhle dívku?
Ne?
Koupila si tady tahle dívka jízdenku?
Ne.
Koupila si tady tahle dívka jízdenku?
-Ano. -Ano?
Před chvílí. Byl s ní chlapec.
Chlapec? Kdy ten autobus odjíždí?
Odjel před pěti minutami.
Paní, vaše kolo!
Do pytle!
Promiňte!
Vypadni, blbko!
-Pardon! -Ženská pitomá! Urazilas mi zrcátko!
Pardon!
Kolik jich je? Pardon.
CLOUDSYSTEMS PŘIPOJÍME VÁS I NA MĚSÍCI
A sakra!
Sakra, něco se klepe.
Tohle pro mě není.
Sakra, jsou oba stejné!
Juliáne!
Claro!
Juliáne!
To je máma?
Jak by to mohla být máma?
Fakt je to máma. Jela nás hledat.
Co blbnete? Přeskočilo vám?
Claro! Juliáne!
Jsme tady!
Jak jsi věděla, kde jsme?
Nevěděla jsem to.
Ale našla si nás.
Musíte vystoupit. Musíme jet dál.
Já vím. Počkejte pár minut. Jen chvilku.
Moc dlouho jsem žila
odděleně od vás.
Lhala jsem vám.
Zatáhla jsem vás sem na sever.
A taky jsem zapírala, že jste moje děti.
Ne dlouho, ale je to tak.
A něco se stalo.
Něco se stalo, když zmizel internet...
Cítila jsem, že se sbližujeme.
Ale podělala jsem to.
Zase jsem to podělala.
To jsem prostě celá já.
A je mi to líto, protože...
Mám pocit, že jsem strašně špatná máma.
Ale sehnalas mi nejlepšího učitele matematiky.
To nestačí.
Všechno to vychází.
V tvém věku jsem taky neuměla matematiku. Myslím, že jsem byla ještě horší.
Ale jsou čísla,
která nezapomenu.
Narodil ses ve 4.42 ráno.
Vážils 4,569 kila.
Byl jsi cvalík.
Měřils 51 centimetrů.
Začals chodit, když ti bylo 11 měsíců a tři dny.
A tvoje první slovo bylo „abujebadaba“.
„Abujebadaba.“ Netuším, co to znamená.
Taky jsem byla vzpurná jako ty, Claro.
Ještě víc.
Jsi skvělá holka.
Já...
Taky jsem se s mámou hodně hádala.
Párkrát jsem utekla z domova.
Chodila jsem s pár klukama jako Tommy. Je to pitomec.
Hezkej, ale pitomec.
Vím, že jsem nadělala spoustu chyb.
A všeho lituju.
Ale něčeho nikdy litovat nebudu.
Že mám vás dva.
Jste to nejkrásnější v mém životě.
A ráda bych, abychom si byli blíž.
Paní, prosím vás.
Nechápete, že je to důležité?
Taky máte tak naspěch?
-Ne. -Díky.
Děkuju. Pro mě je to důležité.
Já nevím. Řekněte mi něco.
Co cítíte?
Chci vědět, co se děje.
Nevím, co mě to bere
Když jsem s tebou
Tvůj úsměv mě hypnotizuje
Tvůj pohled mě odzbrojí
Úplně se rozplývám
Taju jako sníh na slunci
Miluju vás z celého srdce.
My víme...
Mami.
A teď můžeme jet?
Chtěli jste okna? Teď je máte.
Nevidím.
Tolik barev.
Na každé straně má být jedna barva.
Zaprvé, gratuluji.
-Děkuju! -Protože teď přichází to nejtěžší.
Ano, ale jsem připravená a ráda, že jsem u Cloudsystems.
Jak jsem říkala, můžete se na mě stoprocentně spolehnout.
Výborně, děkuji.
Mami, já mám spát nahoře.
Mám práci, počkejte.
Nepředstavila jsem vám své děti. Julián, Clara. Pozdravte.
Jistě chápete, že pro mě jsou na prvním místě.
To rád slyším, protože děti jsou i naší prioritou.
Takže chápete, že musím končit,
protože Julián má důležitou zkoušku. Jsme nervózní.
Děkuji vám, ale teď se odhlásím.
-Brzy na shledanou. -Děkuji.
Sakra, tomu to trvá!
Už jde.
S dovolením.
-Jak to šlo? -Jednička.
-Blahopřeju! Bylo to těžké? -Ne.
Vážně? Na co se ptali?
Rozdávají jedničky.
Jednička.
Už jde!
Tři minus.
No dobře, drahoušku,
v životě jsou dobré a špatné chvíle.
Tahle je ta horší, ale...
Ale teď mám průměr čtyři a projdu!
A to všechno díky mámě!
Mám tě ráda.
To čumíš!
Jsme šťastní!
-Oslavíme to jako rodina! -Ano!
Pěst na to.
Moje oblíbená tři minus.
Titulky: Vít Bezdíček
Kreativní dohled: Tereza Němcová