Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Som filmskaber og kvinde følte jeg, jeg druknede -
- i en malstrøm af visuelt sprog -
- som det er meget svært at undslippe.
Lara, er du der? Jeg sidder og venter på at høre fra dig.
Klokken er tre om natten. Jeg har tænkt på alt det -
- der kan ske på grund af det, og jeg vil ikke have, du ødelægger -
- hele din skuespillerkarriere.
De behøver bare at ringe til fagforeningen -
- og inddrage dit medlemskab.
Så er det slut med at få arbejde.
Baseret på Nina Memkes foredrag om filmens visuelle sprog
Filmens visuelle sprog -
- bestemmer, hvordan vi skal se.
Det er så specifikt, at det næsten føles som en lov.
Den store forfatter James Baldwin sagde engang:
"Ikke alt kan ændres -
- men intet kan ændres, før vi ser det i øjnene."
I dag skal vi se filmklip fra populære film.
Dem, der vinder Guldpalmer og Oscars -
- samt kultklassikere og andre vigtige film.
Vi skal se på, hvordan shot design er kønnet.
Det betyder, at mandlige og kvindelige hovedrolleindehavere -
- filmes meget forskelligt -
- konsekvent forskelligt, og konsekvent på en bestemt måde -
- der kan kategoriseres, spores og navngives.
Personligt ser jeg en klar forbindelse -
- mellem filmens visuelle sprog -
- diskriminering på arbejdsmarkedet mod kvinder, især i filmbranchen -
- og et miljø af sexchikane og overgreb.
Sidste år mødte jeg Laura Mulvey, den første filmteoretiker -
- som identificerede det mandlige blik for os alle.
DET MANDLIGE BLIK
Jeg brugte vist kun udtrykket en enkelt gang i mit essay -
- men det var det, der blev husket.
Jeg skrev essayet ud fra en kærlighed til film.
SKUELYSTEN OG DEN FORTÆLLENDE FILM
... patriarkatets underbevidsthed har struktureret filmens form ...
Da jeg forlod universitetet i 1963 -
- gik jeg tit i biografen.
Først bagefter har jeg forstået, at en del af glæden -
- ved filmene skyldtes, at jeg så dem med et mandligt blik.
EN KVINDE SKYGGES, 1958 ALFRED HITCHCOCK
Næsten alle kender udtrykket: "objektivisering af kvinder" -
- men det er en dybere analyse værd.
Hvad er et objekt, og hvad er et subjekt?
Lad os se på de grammatiske grundregler for en engelsk sætning.
"Katten æder musen". Katten er subjekt.
Den spiser musen. Der udføres en handling mod objektet.
I "Manden ser kvinden" er manden den aktive, der ser -
- mens kvinden bliver set på.
Nu kommer hun.
BERYGTET, 1946 ALFRED HITCHCOCK
- Vent, frøken! - Kan vi få en udtalelse?
Udtrykket "at blive beskuet-hed" -
- blev gjort berømt af Laura Mulvey i 1975.
Det bruges til at beskrive kvinders basale stilling inden for film.
Den kjole vil også være moderne om hundrede år!
I har ikke set det bedste endnu. Smykkerne er endnu flottere.
SKÆBNEFLODEN, 1954 OTTO PREMINGER
Med tiden bliver kvindens krop mere og mere seksualiseret -
- men grundstrukturen i det filmiske blik forbliver den samme.
Selv om Mulveys arbejde stammer fra 70'erne -
- normaliserer vi stadig det mandlige blik i film.
De fleste anfægter nok aldrig den måde at se på.
Det svarer til, at en fisk spørger, om den er våd.
Man tænker jo, at det er noget, alle ved.
Men det er så indgroet.
At sætte navn på det og vise det, kan måske forandre verden.
Digerfilosoffen Ralph Waldo Emerson -
- kom engang med en bemærkning, der siger meget om situationen.
"Indtrykket er ikke noget flygtigt. Det er skæbnesvangert."
Folk omtaler gerne kreativt arbejde som film på den måde:
"Det er min vision. Det er bare et påfund."
Men nej, det skal tages alvorligt.
Det er skæbnesvangert og påvirker os i dybden.
Som filmskabere må vi være modige og turde være den kraft -
- som siger: "Hvad er der galt med det her billede?"
"Hvad er det, der udtrykkes? Hvad er det for et visuelt sprog?"
"Det føles ikke rart eller rigtigt. Lad os gentænke det."
Når det gælder de film, der betragtes som de vigtigste og bedste -
- tøver man med at anfægte, hvordan de er lavet -
- og hvilke historier de fortæller.
Jeg synes, det er i orden at holde af en film og se en film -
- og samtidig påpege det problematiske ved den.
Undlader vi det, gør vi menneskeheden en bjørnetjeneste.
De fleste af jer er sikkert bevidste om -
- at der er et sexistisk element i manus, dialog og roller.
Vi vil gerne se kvinder i andre roller end stuepige eller dulle -
- for eksempel som direktør eller lignende. Det er vi klar over.
Men vi ved mindre om, hvordan selve shot designet -
- fastholder de forskellige magtpositioner.
Hvad præcis menes der med shot design?
Vi taler om det visuelle forhold mellem subjekt og objekt -
- framing, kamerabevægelser og lyssætning.
Alle disse teknikker bidrager til personernes fortællemæssige position.
Vi begynder med subjekt og objekt. Når vi ser det her billede -
- ved vi, at fyren kigger på personen her.
Hun er tilfældigvis en kvinde.
Har vi ikke mødt hinanden før?
Det perspektiv kan laves i et enkelt shot, som her:
Den falder ned. Det skal ordnes. Det er jo latterligt.
Jeg burde smide mine pensler og bare skide på det ... Åh!
Fantastisk. Ved du, hvad der lige skete?
Det er utroligt ... Jerry!
Eller i to forskellige shots.
DEN SKJULTE TRÅD, 2018 PAUL THOMAS ANDERSON
Hej!
Jeg tænker meget på, hvordan man skaber synsvinklen.
Det er både det visuelle og det indtryk, vi får. Vi oplever ...
Man sætter publikum i personens sko.
Man ser ikke kun det samme, som personen ser -
- man oplever selv personens sindsstemning og tankegang.
KVINDEN I SØEN, 1947 ROBERT MONTGOMERY
Det interessante ved Montgomerys "Kvinden i søen" er -
- at den er et ekstremt eksempel på subjektivitet.
Den har det her perspektiv hele filmen igennem.
Den stemmer overens med mine tanker om en mandlig synsvinkel -
- og hvad det mandlige blik indebærer.
Den giver os billedet af en bestemt slags -
- Hollywood-skønhed eller et Hollywood-offer.
Framing ...
Kvindelige skuespillere filmes ofte med fragmenterede kropsdele.
KLÆDT PÅ TIL MORD, 1980 BRIAN DE PALMA
Den fragmenterede krop kan være en del af perspektivet.
Der er et shot med en, der kigger -
- og et shot med en fragmenteret krop.
- Hvad er det for en lyd? - Hvad for en lyd?
Jeg hørte ikke noget.
Det kan også være et enkelt shot med denne synsvinkel.
BRÆNDEMÆRKET, 1978 ULU GROSBARD
Noget andet, der også er meget almindeligt, er en kvindekrop -
- som vises frem for publikum, uden at en bestemt person ser på.
Det er bare en almen opvisning for publikum.
Vi må huske, at det er gennem det formelle, visuelle sprog -
- at vi formidler mening.
Meget af det er noget, vi ubevidst tager til os.
Det har at gøre med, hvordan billedet komponeres og frames -
- og sættes sammen til en sekvens.
Det bliver til grammatik og syntaks -
- hvorved betydningen formidles til seeren.
I vores visuelle kultur -
- er der en glubsk appetit på kvinden som objekt.
Hvis kameraet er begærligt, bliver kulturen det også.
Kamerabevægelser.
Noget, vi alle har set millioner af gange -
- er en panorering hen over en kvindekrop.
Det kan være en horisontal eller en vertikal panorering.
Desuden bruges der ofte slowmotion for at understrege det.
Hvornår ser vi slowmotion med mænd?
I action og krig.
Mænd får slowmotion, når de handler.
Kvinder får slowmotion, når de seksualiseres.
Udbredelsen af den slags scener -
- kan faktisk betragtes som en global hypnose -
- hvor maskulin magt giver tilfredsstillelse.
Uanset om man objektiviserer kvinder, dræber eller lader som om -
- er det patriarkatets propaganda.
Lyssætningen er lidt mere subtil.
En mandlig hovedrolleindehaver får oftest 3D-belysning -
- med skygge og dybde, og han befinder sig et konkret sted.
Vi forstår, hvor han er, mens Rita Hayworth her ...
Og det er to billeder efter Orson Welles i "Kvinden fra Shanghai"...
Hun filmes i en tidløs zone af kvindelig skønhed.
Kvinder må ikke ældes -
- og de må ikke have et fuldt liv som subjekter.
Jeg og andre instruktører -
- har lært at præsentere kvinder i det bedst mulige lys.
Vi opsætter blødt lys og filmer ovenfra, så man ikke kigger op.
Alle disse måder at filme kvinder på ...
Jeg er ligeglad med, om en mand har rynker.
Det får ham bare til at se stærk ud som ældre.
Man tænker helt anderledes, når det gælder kvinder.
Må jeg kysse dig?
Jeg havde en virkelig god rolle på hånden.
Den kunne have ændret alt. Den var perfekt til mig -
- men de bestemte sig for at tage en yngre skuespiller.
Tja ... Hvad siger man til det?
Det sker tit. Det gør det.
Jeg føler mig så trist. Alene det at tale om det, gør mig helt ...
Jeg elsker jo at arbejde.
I FJOR I MARIENBAD, 1961 ALAIN RESNAIS
Jeg tror, det visuelle sprog bidrager -
- til kvinders selvhad og usikkerhed på en ikke ubetydelig måde.
Det normaliseres, at skønhed er noget, der ses gennem mandens øjne.
Det ændrer, hvordan vi forholder os til verden -
- og ikke nødvendigvis til det bedre.
Shot design er det skjulte budskab. Det er en normaliseret æstetik -
- og på den måde meget lusket.
Vær sød at lukke mig ind. Jeg kan bare ikke ...
Her i "Super Fly", kultklassikeren af Gordon Parks Jr. -
- ser vi flere af de teknikker, som vi har diskuteret hidtil.
Vi har manden i subjektstilling.
Deres hoveder filmes ganske vist omtrent på samme måde -
Men pludselig kommer musikken ...
... uskarp belysning, slowmotion ...
... kropspanorering.
Da en af mine elever så det klip, sagde hun:
"Så snart man ser de to hoveder i badekarret -
- begynder man at vente på panoreringen ned over kvindekroppen."
De er begge to nøgne i badekarret, men vi får ikke mandekroppen at se.
Badekarsscenen i "Super Fly" er en skuespillers største frygt!
Hun får et manus, som hun har indvilget i at arbejde med.
Så vælger instruktøren at objektivisere hende -
- med de scener, han vælger, kameraets placering -
- og hvordan man klipper.
NARRATIV POSITION
Alle de teknikker, vi har gennemgået -
- bidrager til personernes fortællemæssige position -
- ofte på måder, som virker underligt irrelevante for historien.
I en perfekt verden ville vi se en stor variation af film -
- der får samme opmærksomhed.
Hvis du en heteroseksuel mand, der vil fotografere en kvindes bagdel -
- skal jeg ikke lege kønspoliti. Jeg skal ikke bestemme noget.
Jeg siger ikke, du skal lade være.
Jeg påpeger bare -
- at mange store, fejrede instruktører har gjort det før dig.
Eftersom 96 procent af alle film har gjort netop det -
- er der ikke meget plads til os, der er trætte af det.
Vi er trætte af resultatet af den form for ...
... angreb på os.
Når en kvinde ser de her film -
- vil hun forme sig i dette beskuede objekts billede.
Men hun kan ikke rigtigt, for hun passer ikke helt.
Derfor vil jeg gerne skrotte det image.
Når hun følger kameraets blik, mister hun sig selv og føler sig tom.
Al hendes opmærksomhed og energi går til at etablere det ydre look.
Men bagefter føler hun sig tom indvendig. Det er problemet.
En film af Jean-Luc Godard ...
JEG ELSKEDE DIG I GÅR, 1963 JEAN-LUC GODARD
Her ses man tydeligt kvindens narrative position -
- og hendes "at blive beskuet-hed."
Samtidig hører vi navnene på mandlige filmskabere -
- og ser den mandlige filmfotograf filme hende.
Ifølge André Bazin viser filmen en verden, der opfylder vores begær.
"Vores begær" ... Ja, det er ikke mig, de mener.
Publikum opfattes traditionelt som en ciskønnet, heteroseksuel mand.
Så er der den ciskønnede, heteroseksuelle instruktør -
- og filmfotografen der kontrollerer alle optagelser.
Hertil kommer det mandlige subjekt i billedet.
Og alle kigger de på det kvindelige objekt.
Det her er den gængse identifikationslinje.
Hvis man ikke er en heteroseksuel mand -
- deltager man i identificeringsprocessen -
- på en lidt anden måde, afhængigt af, hvor man befinder sig.
Er man for eksempel en heteroseksuel kvinde som jeg -
- hvordan går det så? Hvordan påvirker det os?
Da jeg gik på filmskolen ved UCLA var jeg helt besat af mit arbejde.
Jeg var omgivet af mine film på alle niveauer.
Jeg var et handlingsmenneske. Hvis nogen stod i vejen -
- og jeg skulle i klipperummet eller noget -
- kunne jeg finde på at sige: "Her er 20 dollars. Ud!"
"Jeg skal arbejde." Jeg var et rigtigt subjekt.
Det havde jeg ingen problemer med.
Men når jeg prøvede at være romantisk eller gå på date, fik jeg problemer.
Jeg følte mig som "at blive beskuet-hed".
Jeg følte mig som objekt. Jeg følte mig fortabt.
Det var forvirrende og svært at få samlet de her ting.
Jeg sprang mellem objekt og subjekt hvor jeg identificerede mig -
- med et mandigt subjekt som en aktiv drivkraft.
Jeg vidste ikke, hvordan man var kvinde og sexet som aktiv drivkraft.
Og det er bare toppen af isbjerget i, hvordan det påvirker os personligt.
- Her er en ny scene. - Har jeg en pæn bagdel?
JEG ELSKEDE DIG I GÅR JEAN-LUC GODARD
Ja.
Jeg ved godt, at scenen her skal forestille at være -
- en kommentar til kvindelig objektivisering.
Producerne tvang efter sigende Godard -
- til at vise mere af Brigitte Bardots bagdel.
Men uanset om han var sarkastisk eller ej -
- hvad er så det ubevidste indtryk, man får af sådan en film -
- og at høre den omtalt som et mesterværk?
Det gælder også de andre film, vi skal se i dag. Mesterværker.
Tænk på, hvordan det påvirker os kvinder inderst inde.
Det er ret intenst.
Mit foredrag er lidt konfrontatorisk -
- men det er, fordi folk skal forstå, at det bygger på min sorg.
Det bygger på min kamp og min sorg.
Det er ikke ...
Det er ikke noget smukt, jeg taler om.
Men Nina, tror du ikke, at alle kvinder kan mærke den sorg?
Alle mine egne fortællende film -
- har fokuseret på at udtrykke det elendige feminine -
- og det sår, vi går rundt med dybt indeni.
At skabe film er at gå ind et helligt sted. Det er en hellig handling.
Man går ind i folks fantasi og psyke -
- på en måde som gør, at man må træde varsomt.
Man zoomer helt ind.
Det er lidt som at tale i mikrofon. Alt, hvad man siger, forstærkes.
Det er vigtigt at være bevidst om det.
Forskerne Green og Brock opfandt udtrykket "transportering".
Det er den effekt, film og tv har på seerne -
Den flytter os fra der, hvor vi er, når vi går ind i biografen -
- til en ny verden.
Den tager os fra vores virkelighed gennem et kontinuum til noget nyt.
Vi fejer midlertidigt vores skepsis til side -
- og i den tilstand skaffer vi den største viden -
- og undergår den største forandring i holdning, adfærd og hensigt.
Så stærk er den fortællende kraft på lærredet.
KVINDEN FRA SHANGHAI, 1947 ORSON WELLES
"Kvinden fra Shanghai" bruger mange af de "kønnede" teknikker -
- der stadig præger film i dag.
Det her angår dig mere end nogen anden.
Her ser vi mændene i 3D-belysning og 3D-rum.
De kontrollerer fortællingen.
- Kendte du til den der elsker? - Nej.
Rita Hayworth har bikini på, mens alle andre er fuldt påklædte.
Det har vi alle tilfælles.
Naturligvis har vi også det altid nærværende mandlige subjekt -
- som beskuer det kvindelige objekt.
Rita Hayworth flyder i et mærkeligt, uforankret rum.
Vi kan kalde det den mandlige fantasiverden.
I dette klip og de næste -
- kan kvindens skønhed betragtes som noget, der giver hende en vis magt.
Hun kan tiltrække blikke. Det er det, vi altid hører:
Som kvinde bliver man magtfuld ved at være smuk.
Som et modsvar til det vil jeg citere Angela Carter -
- som siger, at kvinder skal forføres til kvindelighed.
Med kvindelighed mener hun magtesløshed.
Og hvordan forføres vi til magtesløshed?
BLOW-UP - VAR DET MORD? MICHELANGELO ANTONIONI, 1966
Ved hjælp af glamour.
Alle tiders. Ja, fortsæt sådan. Skønt! Ja, få mig til at komme.
Godt. Op med hovedet.
Vidunderligt. Jeg kommer. Ja, ja, ja!
Glamour er et skalkeskjul, et slør, lokkemad -
- hvor det, hun i virkeligheden får, er magtesløshed.
Kvindens ageren afbrydes af denne konstante stillen til skue.
Uanset hvad hun foretager sig, er det supervigtigt -
- at sørge for, at der er et vist mål af æstetik omkring hende.
Hun skal have et vist look, der især er seksuelt tiltrækkende -
- for en heteroseksuel mands blik.
- Hvem er den pige? - Hvilken? Hende, jeg talte om?
Forsøgte du at kneppe hende?
- Det prøver jeg altid. - Ville hun ikke?
- Nej, hun bed ikke på. - Hun vidste bedre.
- Hvad mener du? - Hun vidste, du var et dyr.
At du ville have ødelagt hendes rygte.
- Talte han ikke med dig, Vicky? - Er det den samme fyr?
- Ja. - Jeg brækker nakken på ham.
Han var her i går.
Jeg var i huset, og han var her.
Som sædvanlig ser vi mændene i 3D.
De taler med hinanden om en kvinde.
Vi ser hendes ben i småbidder og i slowmotion. Samme gamle sang.
Der er dog noget interessant ved scenen, jeg gerne vil analysere.
Det handler om, hvordan lyden håndteres.
Når man ser scenen, bemærker man -
- at Robert DeNiro ser på Vicky, som er langt væk fra ham.
Derfor virker det logisk -
- at vi hører Robert DeNiro og hans ven snakke -
- men at vi kan ikke høre Vicky, fordi hun er langt væk.
Men måske er det ikke sådan. Vi har undersøgt -
- hvordan optagelserne er lavet og hvordan dimensionerne er.
Her er Robert DeNiro og hans ven på den ene side af poolen.
Vicky er langt væk. Er det så ikke derfor, vi ikke kan høre hende tale?
Måske ikke, for hvordan kan det så være, at de to fyre -
- som sidder ved siden af Vicky, tydeligt kan høres?
De er lige så langt fra Robert DeNiro.
Det, vi har her, er noget -
- vi slet ikke er bevidste om, når vi ser filmen.
Den trænger ind i vores bevidsthed på en underbevidst måde.
Måske er det derfor, at når en ung kvinde kommer -
- for at pitche en filmidé til en mandlig chef -
- ser han kun hendes mund bevæge sig og hører slet ikke, hvad hun siger.
Objektiviseringen af kvinder påvirker rekrutteringen.
Alle vi, der har oplevet seksuelt objektiviserende medier -
- er nok påvirket i vores opfattelse af, hvordan kvinder skal være.
Det bliver en måde at håndtere kvinder på -
- som primært handler om deres seksuelle værdi.
Er de attraktive?
Det har al mulig betydning for, hvordan man behandles på jobbet.
Problemet er, at man i filmbranchen ikke benytter sig af kønskvotering.
På de anerkendte filmskoler er kønsfordelingen 50-50.
Men kun 9% af de 250 bedste film i 1998 var instrueret af kvinder.
I 2018 var det faldet til 8 procent.
Folk er glade for, at kvinder går på filmskole i samme omfang som mænd -
- for de betaler jo til systemet.
Men når vi kommer ud i arbejdslivet -
- og beder filmindustrien betale kvinder, smækkes døren i.
Centralt for problemet er noget, jeg har arbejdet med, nemlig loven -
- som siger, at alle skal have lige rettigheder på arbejdsmarkedet.
Ingen i USA har overtrådt den lov mere end Hollywood.
De er værre end kulminebranchen!
Sådan har det ikke altid været.
Første gang filmen blev brugt til at fortælle en historie -
- i stedet for at dokumentere virkeligheden -
- var der et kvindeligt subjekt, en kvindelig helt.
Filmen var skabt af en kvindelig producer, forfatter og instruktør:
Alice Guy Blaché, 1896.
I det tidlige Hollywood, i stumfilmens tidsalder -
- var der mange kvinder i den nye industri.
De havde en betydelig kunstnerisk magt.
Det her er en særlig tid for kvindelige instruktører.
"Den røde kimono" af Dorothy Davenport udtrykker -
- den indre subjektive oplevelse -
- hos hovedpersonen, der er tvunget ind i prostitution.
Da man går over til lydfilm -
- kommer Wall Street ind i billedet, fordi produktionen bliver så dyr.
Så begynder Wall Streets maskuline kultur at opbygge Hollywood.
Lige nu er det vigtigste at øge kapitalgennemstrømningen -
- så industriens hjul kan snurre.
Kvinder skubbes væk -
- fra positioner med kunstnerisk og kreativ magt -
- og de næste 40 år er der kun to kvindelige filmskabere i Hollywood:
Dorothy Arzner og Ida Lupino.
Vil du græde nu?
Glo I bare. Jeg skammer mig ikke.
Grin blot. Få valuta for pengene. Der sker jer ikke noget.
I vil have, jeg skal smide tøjet, så I får noget for pengene.
50 cent for at få stirre på en pige som I ikke må stirre på jeres koner.
Så kan I gå hjem bagefter og spankulere for kone eller kæreste -
- og lade, som om I er det stærke køn?
De gennemskuer jer nok, lige så sikkert som vi gør.
Dorothy Arzners kvinder definerede sig selv på en smuk måde.
Desværre var hun en sjælden undtagelse -
- og det mandlige perspektiv kontrollerede filmen i årtier.
Jeg tror, at Hollywoods historie -
- har gjort ordet instruktør synonymt med en mandlig instruktør.
Sådan har det været i mange år, og sådan er det stadig.
Jeg tænkte aldrig: "Jeg vil gå i skole og blive filminstruktør!"
Det sagde man ikke dengang.
Jeg kan måske blive klipper, manuskriptassistent -
- eller noget andet, som piger laver på en film.
Under hele min uddannelse, og jeg tog en masters -
- slog det mig aldrig, at jeg kunne blive instruktør.
Jeg ville tale med dig om Dawns projekt, "Real Life".
Det kan være præcis det, Cyrus søger. Hvad med en stor instruktør?
Måske Penny Marshall?
Hvad? Klap i og hør efter!
Undgå kvindelige instruktører. De får ægløsning.
Da jeg begyndte at forberede "Daughters of the Dust" -
- var jeg mig meget bevidst ... Jeg var jo filmskoleuddannet.
Jeg var meget bevidst -
- om synsvinkel og kameraets placering.
Så jeg placerede mit kamera inden for cirklen -
- inden for kvindekulturen.
Jeg ville skildre noget, der aldrig var set før.
Engang så jeg et lyserødt smykkeskrin -
- til rige kvinder i en butik.
Jeg havde ikke råd til at købe det selv -
- og jeg bad ikke nogen om at købe det for mig.
Men i mit hoved lagde jeg alle de dårlige minder -
- i det skrin og låste dem inde.
Jeg lader intet i skrinet eller udenfor -
- fortælle mig, hvem jeg er, og hvordan jeg skal have det med det.
Vi tog til Sundance-festivalen i 1991.
Jeg havde "Daughters of Dust", og du havde "Queen of Diamonds".
Men vi skubbet i baggrunden.
"Flot klaret, piger. Vi ses senere."
Og alle de andre filmskabere der -
- som var mænd, lavede mange flere film efter det.
Jeg ville have svoret på, at ved århundredskiftet -
- ville halvdelen af filmskaberne være kvinder.
Og derfor ville hele tankegangen -
- om motiv og køn have ændret sig helt og holdent.
Det føles helt utroligt, når jeg tænker tilbage -
- hvor få fremskridt, der faktisk er sket.
Da jeg tog til Sundance med min første spillefilm -
- kunne jeg ikke finde en agent eller en distributør.
Mandlige agenter bad om at se filmen -
- men så var det ikke noget for dem. Det var ikke lige det, de søgte.
Men når jeg så ned over listerne ... Det var i 2013 -
- og de havde kun mandlige navne på dem.
"Jeg ved da godt, hvad du søger!"
Hvad er det for et kodesprog?
Det er kun tre kvinder med i konkurrencen blandt 21 film.
Chefen for filmfestivalen siger:
"Vi tager de bedste film. Det har intet med kønnet at gøre."
"Vi vil bare have de bedste film."
Den kommentar udviser ikke megen forståelse -
- for mangfoldighedskonceptet og tanken om, at gode film skabes -
- gennem identifikation med det, der vises.
Men vi holder jo af og kan relatere til filmene, fordi de taler til os.
Det er definitionen på en god film.
- Brænd ham, Eldridge! - Læg mobilen.
- Af banen! - Jeg kan ikke få et rent skud.
Kathryn Bigelows "The Hurt Locker" -
- var første film, hvor en kvinde blev bedste instruktør.
Det var en film om mænd, med mænd -
- som så mænd i aktion sprænge ting i luften i slowmotion.
Interessant nok er alle ledende medarbejdere på filmen mænd.
Køn er en stor faktor på filmsettene rundtomkring.
Tingene har ikke forandret sig meget. Det er mest hvide mænd -
- selv på mine selvfinansierede produktioner.
Jeg ansatte en hvid mand, der så kun ansatte hvide mænd.
Jeg blev nødt til at minde ham om at være inkluderende.
Det er utvivlsomt sådan -
- at eftersom 95 procent af filmfotograferne er mænd -
- er det mandlige blik normaliseret i vores samfund.
Selv når en kvinde er hovedperson -
- bliver hun ofte objektiviseret og udnyttet.
Her er åbningsscenen, hvor vi møder hovedpersonen Carrie.
Vi får at vide, hvordan hun er som person. Hun er ikke så god til sport.
Hun bliver mobbet lidt.
Du æder lort.
Så klipper vi pludselig til pigernes omklædningsrum.
Slowmotion, sløret belysning -
- og nøgne kvinder.
Alt dette samtidig med at man ser navnene på de mandlige filmskabere.
Sidst jeg var i et omklædningsrum, spankulerede jeg altså ikke rundt.
Når man forstår, hvad der sker, er det lystne blik så tydeligt.
Men det kræver, at man udvikler -
- hvad bell hooks kalder det oppositionelle blik.
Så tager man ikke tingene for pålydende, men ser nærmere på dem.
Hvad er det, der kommunikeres her?
Her har vi pigen, der blev mobbet -
- og som lige før var subjekt i en helt anden scene.
En studerende sagde: "I brusebadet forestiller jeg mig mit udseende."
"Når jeg er alene i badet."
Man kan ikke engang opleve sin egen krop -
- uden at se den fra det der underlige perspektiv.
Jeg ville gerne bare se og nyde eksemplerne, som de er tænkt.
Om de så skal være sjove, forførende eller sexede.
Først valgte jeg at forstå det netop sådan, fordi det var det letteste -
- men så måtte jeg bevidst trække sløret væk fra min opfattelse.
Vreden vældede op i mig.
Det vækkede minder om, hvordan min mor lærte mig -
- at tænke om min krop, og hvordan hun tænkte om sin.
Og jeg tænker på, hvordan jeg bliver belært om -
- hvordan jeg skal tænke på min krop hele tiden.
Vi har sikret området, men vi bør nok ikke vente meget længere.
I "Avengers"-filmene har Scarlett Johansson en meget aktiv rolle.
Alligevel føler jeg, at kvinder, selv når de står allerstærkest -
- stadig udsættes for det her lystne blik.
Hun er en af dem, der bestemmer -
- men vi ser også detaljer af hendes bryster, rumpe osv.
Det påvirker hjernen på et ubevidst plan og giver den dybere mening.
Det påvirker os alle. Vi er alle modtagelige for det.
Kommunisterne mister snart deres greb om magten -
- og hvis der ikke sker forandringer snart, kan denne rolige protest -
- betragtes som stilhed før stormen.
SWORDFISH - KODEORD SVÆRDFISK DOMINIC SENA, 2001
Jeg har haft en ret dårlig dag, men den er vist blevet værre.
Selv i Patty Jenkins' "Wonder Woman" -
- ligner skuespillerinden en model på catwalken.
Det er latterligt med stærke kvinder, som så alligevel bliver filmet -
- stylet og klædt på til at ligne -
- en postmoderne Barbie.
Hvis vi ikke ser andet, er det jo usynligt. Det er ligesom luften.
Derfor er det lige så sandsynligt -
- at en kvinde genskaber disse temaer, som at en mand gør det.
Læg mærke til Bill Murray. Vi ser hans ansigt og følelser.
Han ses i 3D-belysning.
Han har en menneskelig oplevelse.
Men den kvindelige hovedrolle introduceres -
- med gennemsigtigt undertøj, tåget belysning -
- og fragmenteret krop.
Man får den tanke, at det skal forestille at være hendes ansigt.
"Opgørets time" er interessant, for filmens indhold -
- er tilsyneladende feministisk og handler om sexchikane på jobbet.
Så stævnede de Roger Ailes og vandt.
Filmen har kun én scene, hvor vi ser -
- sexchikane foran kameraet.
Lad mig se dine ben.
Lad os se, hvordan scenen blev bygget op.
Det er et visuelt medium, Kayla. Kom nu.
Højere.
Kom nu, højere.
Det er fint.
Jeg behøver vel ikke at sige, at dette ikke er Kaylas perspektiv ...
... vel?
Hvordan kan man filme det for at få hendes følelser frem -
- uden at udnytte eller objektivisere hende?
Havde det været bedre blot at antyde det og bevare fokus på hendes ansigt?
Det er et andet valg.
Man kunne også vise hendes blik på ham -
- og se hende betragte ham mere. Der er andre måder at gøre det på.
Audre Lorde sagde: "Mesterens værktøj demolerer aldrig mesterens hus."
Vi kan bruge citatet om det mandlige blik i filmen.
Når man bruger værktøjerne til at forstærke -
- rekonstruere, genopvække -
- og objektivisere kvinder, så har vi et problem.
DANSEHOLDET, 2020 MAÏMOUNA DOUCOURÉ
Her er en film, der instrueret af en kvinde -
- som efter sigende er feminist.
Den handler om objektivisering af meget unge piger.
Emnet kan være objektivisering af kvinder og piger som her -
- men i shot designet har man tilegnet sig det mandlige blik.
Den mandlige blik bevares, selv om instruktøren er kvinde.
Husk, at det mandlige blik på unge piger ikke er noget nyt.
"Pretty Baby" blev nomineret til Guldpalmen i Cannes.
LÉON, 1994 LUC BESSON
Léon, jeg er vist ved at blive forelsket i dig.
Det er første gang for mig.
Hvordan ved du, det er kærlighed, hvis du aldrig har været forelsket?
- Det kan jeg mærke. - Hvor?
I maven.
Begæret efter yngre kvinder er helt ...
Det er allestedsnærværende, skævvridende og skadeligt.
Gerningsmanden bliver ofte frikendt i retten, fordi det skete "i samtykke".
Altså ... Hele det begreb om "samtykke ...
En 13-årig ved vel ikke engang, hvad hun samtykker til.
Det er svært at komme på eksempler, hvor drenge filmes sådan her.
Drenge inddrages i det mandlige blik fra en meget ung alder.
DRENGERØVE, 2010 DENNIS DUGAN
- Hoochie Mama! - Hvad betyder det?
Jeg ved ikke, men det føles rigtigt.
Nice ...
Her ser vi en gammel -
- og meget populær vinkel på en kvindes krop.
Vi har mange sexede mandlige skuespillere. Hvordan filmer man dem?
Næsten altid hele kroppen og i en eller anden form for aktivitet.
I "Crazy Rich Asians" er en scene, hvor kvinden ser lystent ...
- ... på sin kæreste.
Læg mærke til, at hele kroppen er i billedet, og han griber til handling.
I Cuaróns "Roma" ser vi noget så usædvanligt som nøgenhed forfra -
- hos en mandlig skuespiller.
Men hele hans krop er konstant i billedet -
- og han beskæftiger sig med krigeriske handlinger.
Her er et eksempel med et klart seksualiseret objekt:
Mænd, der optræder for kvinder.
Utroligt nok er deres kroppe ikke fragmenterede i en lang sekvens.
Der er et tabu omkring at gøre den mandlige krop til blikkets objekt.
Han skal beskyttes gennem en energisk drivkraft.
Den kvindelige hovedperson derimod -
- påtager sig rollen som udstillingsgenstand.
- Narkose? - Ja.
Og den mandlige hovedperson kontrollerer oftest handlingens gang.
Han kontrollerer folk omkring sig og underkaster kvinden -
- sin vilje og beslutsomhed.
- Hvordan ser det ud? - Perfekt.
Jeg tænker altid på Tornerose -
- det eventyr, vi læste som børn.
Prinsen kommer galopperende, hugger tornene væk -
- og når frem til Tornerose.
TORNEROSE, 1959 CLYDE GERONIMI
ABEFEST FOR VIDEREKOMMENDE JOHN HUGHS, 1984
Når man ser den film nu, får man tanker om date rape.
De prøver at drikke folk fulde ... Det er vi programmeret til -
- at tage til os og efterligne.
Havde du hende først?
Stillingen som passivt objekt er så indgroet feminint -
- og det feminine objekts passivitet betragtes som stærkt seksuel.
I denne scene fra "Efter fyraften" går det så vidt -
- at det sexede, passive objekt er så passivt, at hun er død.
Jeg ligger død i sengen, og kameraet følger langsomt min krop.
Når jeg ser det nu, tænker jeg: "Hold da, hvad var det?"
Det var bare noget, man gjorde. Det indgik i historiefortællingen.
Historier om smukke, bevidstløse kvinder -
- bliver ved med at skabe en vis fascination.
Jeg indså ikke, at jeg som ung mand er opdraget at objektivisere kvinder.
Det gik op for mig -
- at hvis en kvinde er objekt og vi ser hende fra det perspektiv -
- ser vi også andre kvinder sådan.
Det får os til at tro, vi kan få, hvem vi vil.
Og når kvinden ikke har en talende rolle -
- ligesom i "Raging Bull", hvor vi ikke kan høre hende -
- ved vi intet om hendes følelser, eller hvem hun er som person -
Så jeg kan da sagtens objektivisere kvinder og udnytte dem.
For end ikke på film har jeg skullet tænke over, hvad hun mener.
Harry Dean Stanton i 3D-belysning. Han har lukkede øjne.
Vi kan høre Nastassja Kinskis stemme -
- men ikke se hende, for vi befinder os i hans perspektiv.
Når han ser op, får vi 2D-billedet af denne unge kvinde.
Hvis der er noget, du vil tale om -
- lytter jeg bare, okay?
Jeg er en god lytter.
Hvordan vi ser på film, ændres hele tiden. Der sker ting i vores kultur -
- som får os til at tænke over, hvordan filmen påvirker os.
Der findes en farlig nostalgi.
Når man ser en film med nostalgiske briller på -
- siger man, at alt, hvad den siger, er perfekt.
Det bliver problematisk.
Tag tøjet af.
Mooki, for fanden. Jeg har jo sagt, at det er for varmt til at elske.
Hvorfor bander du altid?
- Det gør jeg sgu da ikke. - Jo, du gør.
- Hvad fanden taler du om? - Du bander!
Nej. Men du får ikke noget på den dumme i aften, okay?
Ikke noget på den dumme?
- Lad nu være. Jeg mener det. - "Jeg mener det."
Spike Lee har instrueret filmen og har desuden hovedrollen.
Han kontrollerer historien på flere niveauer.
Rør dig ikke. Jeg kommer om lidt. Bliv der.
- "Bliv der. Rør dig ikke." - Jeg kommer straks.
Hvorfor skal jeg det? Hvor fanden skal du hen?
Gudskelov for halsen. Gudskelov for knæskallerne.
Gudskelov for albuerne. Gudskelov for lårene.
Gudskelov for den højre og venstre brystvorte.
- Det føles godt. - Du kan lide det.
Først og fremmest hører vi i klippet -
- mandens stemme beskrive kvindens krop, mens hun er tavs.
Men der er et andet interessant aspekt ved klippet.
I begyndelsen af scenen forsøger Spike Lee at overtale kvinden -
- til at have sex med ham og hendes nej er ret stærkt.
Men da scenen er slut, har hun ombestemt sig.
Og sidst i scenen virker hun faktisk glad for, at hun sagde ja.
Den slags scene, hvor en kvinde siger nej -
- og manden insisterer, og hun bliver lykkelig -
- kan vi tale om i timevis.
Jeg kan komme med trillioner af eksempler på -
- at denne opførsel normaliseres og fejres.
Det er også en vigtig årsag til -
- at vi har en epidemi af seksuelle overgreb.
Den pludselige ændring i musikken fortæller os -
- hvordan vi skal have det med denne scene.
Musik er en vigtig del i alle film -
- men kun 5 procent af filmkomponisterne er kvinder.
Kys mig.
POSTBUDDET RINGER ALTID TO GANGE, 1981
Hørte du, hvad jeg sagde?
Slip mig fri, din skide fejlfarve, så skal jeg vise dig.
Engelsk, tak.
"365 dage" var en af de mest sete film på Netflix i 2020 -
- og man er ved at lave to fortsættelser.
Undskyld, frøken.
Hold mund! Hold mund! Hold mund!
Hold din mund!
- Det gør ondt. - Ti stille, ellers bliver det værre.
Husk, at du har lovet at komme tilbage.
- Det lover jeg. - Du skal vide ...
Jeg synes, du er verdens sødeste fyr.
Og den flotteste.
Den slags scene har nok bidraget til, at mandlige studerende på Yale råbte:
Nej betyder ja! Ja betyder analt! Nej betyder ja!
- Nej betyder ja! Ja betyder analt! - Højere!
Nej betyder ja! Ja betyder analt!
"Indtrykket er ikke noget flygtigt. Det er skæbnesvangert."
Problemet med den filmiske fremstilling i forhold til -
- seksuelle overgreb og voldtægtskultur er -
- at den normaliserer en sådan opførsel.
Folk indoptager det, de ser: At en sådan opførsel er normal.
Det får konsekvens for, hvordan de selv behandler andre.
SEKSUEL OBJEKTVISERING
Omfattende forskning gennem årtier har vist -
- at efter at have set seksuel objektivisering -
- er det mere sandsynligt, at mænd chikanerer og begår overgreb.
Hvis man har et repræsentationssystem -
- der altid underkuer visse personer -
- og fremstiller dem, så de altid er objekter -
- og ikke handlende subjekter, er det mere sandsynligt -
- at kulturen er modtagelig for voldtægtsmyter.
Den mandlige hovedperson er subjektet, ikke objektet.
Han er helten. Han er den, vi tilbeder.
Det er svært at se bort fra, når en kvinde fortæller sin historie.
80 procent af indholdet i underholdningsmedierne -
- der distribueres over hele verden er lavet i Hollywood.
Billederne kommer fra en industri, der bygger på en magtubalance -
- der resulterer i chikane og overgreb på jobbet.
Det bliver bare ved og ved.
En af dem fra filmselskabet ville mødes over en middag.
ANONYM SUPERMODELS STEMME
"Du kan spille hendes rolle og blive en stjerne."
Jeg tænkte, at han havde ret. Jeg syntes også, hun var virkelig god.
Men så sagde han: "Men så skal du gøre det her."
Jeg længtes hjem og ønskede, at jeg ikke var gået ud med ham -
- for jeg havde på fornemmelsen, det ville ende galt. Han talte og talte -
- og blev mere og mere oprørt -
- for jeg bare høfligt takkede nej til hans tilbud.
"Jeg vil have, du bader nøgen med mig."
"Kan du ikke bare gøre det nu?"
Jeg forsøgte at komme ud af bilen -
- men han rakte ind over mig -
- tog fat i vinduet på min side og blokerede mig med armen.
Så sagde han: "Jeg kan hjælpe dig eller ødelægge dig."
94% AF HOLLYWOODS KVINDER OPLEVER SEXCHIKANE
Efter #MeToo ved vi, at 94 procent af kvinderne i Hollywood -
- skuespillere eller andre -
- har oplevet sexchikane eller overgreb.
Folk ser på branchen som noget magisk og glemmer, at det er et job.
At der er tale om virkelige mennesker.
Den antagelse, at skuespillerens krop er tilgængelig -
- både i og uden for rollen -
- har været en del af indstillingen i branchen.
Hvis en skuespiller sagde nej på nogen måde -
- var hun en ballademager.
Hun risikerede at miste sit arbejde. Hun kunne erstattes.
Lara, er du der? Jeg sidder og venter på at høre fra dig.
Klokken er tre om natten.
Hvad er det, der er så vigtigt, at du gør det mod dig selv?
Tænk dig godt om og ring til mig i aften.
Jeg tror, vi kan ordne det -
- hvis vi får dig tilbage på job, før det her ødelægger dit liv.
Den meddelelse kom jeg hjem til 1989 -
- efter at have nægtet at lave en sexscene, der ikke stod i manus.
Det blev enden på min skuespillerkarriere -
- præcis som hun sagde.
Der vil altid være en magtdynamik på optagelserne -
- uanset om man opfatter den eller ej.
Jeg kender den og har oplevet den.
Der er sket, at jeg har forsøgt at improvisere -
- og instruktøren så indskyder:
"Okay, ned på knæ og sut den af på den her mand."
Jeg samtykkede ikke. Ingen havde spurgt mig forud.
Jeg var som et rådyr i forlygternes skær.
Jeg var under pres. Hele holdet så på.
Hvad gør man så? Græder man og trygler om at slippe?
Problemet findes ikke kun i Hollywood.
Léa Seydoux, hovedrolleindehaver i "Adèles liv" -
- har fortalt, at de mange timer hun var nøgen og filmede sexscener -
- var ydmygende og fik hende til at føle sig som en prostitueret.
Filmen vandt Guldpalmen i Cannes.
Måske var det derfor, instruktøren i "Mektoub, my love"-serien -
- som havde premiere på filmfestivalen i Venedig -
- følte sig tvunget til at bruge mere overtalende metoder på settet.
Bl.a. indtagelse af store mængder alkohol -
- for at opnå de autentiske sexscener.
Instruktører siger bare: "Jeg ville have en autentisk reaktion."
Men det hører ikke hjemme i dramaets verden.
Det er en verden, hvor man vælger at forgribe sig på en -
- for kunstens skyld eller i kunstens navn.
Hvordan bliver voldtægtskulturen normaliseret?
Tag dig ikke af mig.
Der er tre nøgleelementer -
- som vi ser på lærredet og i virkeligheden.
Det første er objektivisering af kvindekroppen.
Det andet er romantisering af seksuelle overgreb -
- især på lærredet.
Det tredje er tilsidesættelse af kvinders rettigheder og sikkerhed.
Selv hvis der ikke bliver lagt en hånd på nogen -
- er disse elementer med til at skabe et miljø -
- som giver én gruppe magt over en anden.
- Kan du svømme? - Ja.
- Kan du græde på kommando? - Ja.
Går du med til en trekant?
Jeg husker mit møde med Harvey Weinstein -
- på Beverly Hills Hotel.
Hej, kom ind.
Han havde på sin hvide badekåbe og ville have, at jeg ...
Hans penis stak frem fra morgenkåben og han ville have massage.
Jeg sagde: "Nej, men jeg kan skaffe en massør."
Mit hjerte hamrede. Hvordan skulle jeg komme derfra?
Han sagde til mig, at jeg begik en stor fejltagelse.
Jeg sagde: "Sådan bliver jeg aldrig."
#MeToo-bevægelsen sagde højt -
- hvad mange af os havde oplevet privat.
I mine egne film forsøgte jeg ofte at udtrykke visuelt -
- hvordan det føles at være et seksualiseret objekt.
"Magdalena Viraga" var min første spillefilm.
Den lavede jeg på UCLA Film School.
Hovedrollen spilles af min søster -
- som jeg har arbejdet meget sammen med, Tinka Menkes.
Det er en af fem film, vi lavede sammen.
Her spiller hun en stærkt fremmedgjort prostitueret.
Problemerne, vi taler om -
- er ikke kun de billeder, vi ser på film.
Det handler heller ikke kun om dem bag kameraet.
Problemet findes også i den større sammenhæng -
- hvor det besluttes, hvad der skal ses.
Det er mest mænd, der træffer beslutninger om -
- hvad der skal distribueres.
Det, der kommer ud i verden - udvælges af et mandligt blik.
Hej, smukke.
Selv i denne sci-fi-vision af fremtiden -
- får vi det sædvanlige mandlige subjekt og et kvindeligt sexobjekt.
Du ser ensom ud.
Dette visuelle sprog, der omgiver os til alle sider -
- kan virkelig føles som voldtægtskulturens grundsprog.
Faktum er, at navnet på filmens kvindelige hovedrolle -
- som spilles af Ana de Armas, er Joy.
Men de staver det interessant nok J-O-I.
I pornokulturen betyder det "jerk-off instructions".
Så tænk på, hvordan kvinder har det, når de ser denne film -
- og så hører om alle de Oscar-nomineringer, den har fået.
Hollywood har en forfærdelig cyklus -
- for den tager det giftige i befolkningen og giver os det tilbage.
Det giver voldscirklen ny energi og nyt liv.
Alt hænger sammen.
Et af feminismens hovedprincipper var -
- at kvindekroppen var noget at kæmpe for.
Men det gik over i en erkendelse af -
- at selve billedet af kvindekroppen -
- var noget at kæmpe for.
Billedet henviser ikke til kvinder.
Det annekteres og fremstilles af en mandlig bevidsthed.
Alle disse ting er gjort med vilje.
Vi ved ikke, om det er bevidst eller ubevidst -
- men det er med vilje.
Nogen tog en beslutning om, hvordan de skulle filme personen.
Det er værd at tænke på, at den objektiviserende kamerateknik -
- vi har drøftet, nogle gange kan ses -
- i andre, meget sigende sammenhænge.
Vi har for eksempel "Ondskabens øjne".
Her er karakteren Buffalo Bill i den maskuline zone.
Han står med sine briller på -
- og Jodie Foster er genstand for hans blik.
Men når han feminiserer sig selv -
- når han er i den såkaldte feminine position -
- filmes han som en kvinde.
At se scenen med Buffalo Bill -
- og gøre alt for at opretholde den hvide mands blik bag kameraet -
- får den internaliserede sexisme og kvindehadet til at træde frem.
Ikke kun for ciskvinder, men også for transpersoner og andre -
- der ikke passer ind.
Da jeg så scenen igen tænkte jeg på -
- hvor meget trauma sådan en scene har forårsaget.
Nu skal jeg vise en film, der ikke er en af de populære.
Den er faktisk langt nede på listen.
Den er blevet kaldt "noget racistisk affald" af Roger Ebert.
Det er jeg helt enig i, men jeg vil gerne se på en scene i dag -
- fordi den er relevant for vores analyse.
Vi har en hvid plantageejer, som giver en sort slave ordre til -
- at komme ind på hendes værelse.
Hun siger, at hvis han ikke har sex med hende -
- melder hun ham for voldtægt, hvilket ville være en dødsdom.
Så hun voldtager ham.
Kameraet panorerer op fra en fragmenteret legemsdel ...
Bemærk, hvem der har tøj på, og hvem der bliver klædt af.
Kvinden kontrollerer scenen på mange niveauer.
Til sidst får vi en lang, sexet kropspanorering.
Grunden til, at jeg har taget det ubehagelige klip med er -
- at det er undtagelsen, der bekræfter reglen.
Når vi taler om disse scener, handler det egentlig ikke om sex.
Det handler om magt.
Den, der bliver filmet sådan, føler sig ikke styrket.
"Mandingo" viser, at shot design systematisk opretholder -
- magtdynamikken i vores samfund.
Filmen har de samme fejende panoreringer -
- hen over hans krop og fragmenteringen.
Inderst inde handler det hele om magt -
- kommercialisering af kroppe -
- og hvordan kroppe forholder sig til hinanden, når det gælder magt.
Ifølge Foucault har vi netværk -
- af ideologier, som alle er forbundne.
Alle forstærker de en bestemt måde at se -
- og opleve ting, man er udelukket fra.
Det kræver styrke at sige:
"Sådan ser jeg ikke på det, og jeg vil skabe noget anderledes."
De seksuelle voldsmænd i Amirpours film -
- møder en uventet hævner.
Det siges, at hvis man skulle fjerne alle sexmonstrene -
- ville filmindustrien ikke eksistere.
De ville blive nødt til at starte forfra. Det grinede man meget af.
"Så lad os dog det," siger jeg.
Skal man bygge sit eget hus, har man brug for sit eget værktøj.
Værktøjerne består af kreativitet, arbejdsmoral -
- og evnen til at skabe noget, der er langt ud over det -
- andre forlanger af én.
Kvindelige instruktører skildrer ofte deres figurer -
- som komplette subjekter med deres egne intense lyster.
Natur, natur, jeg er din brud. Tag mig!
Dunyes "The Watermelon Woman" har så ekstreme nærbilleder -
- at man føler oplevelsen -
- og ikke bare kan se til på den måde, vi plejer.
Gennem hele filmhistorien -
- er sexscener blevet filmet med det mandlige blik -
- der annekterer og objektiviserer kvinden.
Hvis det er det, vi gør -
- udviser vi en mangel på fantasi, som vi må gøre noget ved.
Her filmer Gus Van Sant mandlige og kvindelige kroppe på samme måde.
Van Sant er måske påvirket af Agnès Vardas film "Lykken".
LYKKEN,1965 AGNES VARDA
I min egen film "Phantom Love" -
- fokuserer sexscenen på kvindens indre, mentale oplevelse.
De, der holder af Tarkovsky, vil se min hyldest.
Jeg tænker på et digt af Gwendolyn Brooks.
"Jeg har stadig mit udseende og identitet".
Hun taler om, hvordan hver krop har sin kunst.
Uanset om kroppen er sølle -
- eller i opstemt tilstand -
- har den stadig sine menneskelige egenskaber indeni.
I "The Juniper Tree" fokuserer Nietzchka Keene -
- på personernes indre liv.
Folk føler ofte, at de burde befries -
- fra alt det, der ubevidst opsuges af vores hjerner.
Følelser hober sig altid op i det skjulte.
Det er det, der er vrede, sorg eller utilfredshed.
Jeg forestiller mig alle de følelser, som når man laver mad.
De er ingredienser til måltidet.
Man hakker, tilbereder og alt det der -
- men i sidste ende vil man gerne have en god ret.
Det er en forvandling af råmaterialet -
- og det er der meget kreativ energi i.
Film om kvindelig vrede er blevet skabt af kvinder -
- gennem mange generationer.
Det er en arv, men der er noget til stede i dag -
- i det sociale og politiske klima, i forbindelse med mainstream medier.
Det er en unik chance for kvindelige filmskabere -
- som er interesserede i disse spørgsmål.
- Hvad laver du? - Det er okay.
Hvad laver du? Hvad laver du?
Hvad laver du? Hallo ...
Hallo!
Jeg spurgte, hvad du lavede.
Når det gælder penge og muligheder -
- må man fremtvinge forandring.
Jeg tog spørgsmålet op med ACLU -
- som startede en kampagne for kvindelige instruktører i 2014.
Ligestillingsmyndighederne, EEOC -
- indledte i 2015 en undersøgelse af -
- om filmselskaberne overtræder artikel 7 -
- loven om lige rettigheder på arbejdsmarkedet.
Nu, i år 2021, begynder vi at se resultaterne.
Et historisk tegn på ægte forandring var -
- da Chloe Zhao, en farvet kvinde, vandt en Oscar -
- for bedste film og bedste instruktion.
- Fandt du noget interessant? - Sten!
Filmen ses fra perspektivet hos en kvinde i tresserne.
Hvordan ser begæret ud, når det ikke handler om subjekt og objekt?
Jeg tror, vi er ved at opdage det.
Hver enkelt af os er ved at opdage det -
- for os selv i vores eget liv.
Som non-binær filmskaber tænker jeg på, hvor kameraet ser hen.
Hvor ser kameraet hen?
Og hvem ser jeg på? Viser jeg, hvordan det føles at blive betragtet?
Viser jeg, hvordan det føles at se, mens folk ser på mig?
Hvad er heltindens rejse?
PORTRÆT AF EN KVINDE I FLAMMER CÉLINE SCIAMME, 2019
"Portræt af en kvinde i flammer" behandler spørgsmålet -
- om subjekt og objekt, i dette tilfælde to kvinder -
- som ser ud til at begære hinanden lige meget.
Undskyld, jeg ville nødig være i din situation.
Vi er i nøjagtig samme situation.
Kom her.
Kom.
Kom nærmere.
Se.
Hvis du kigger på mig, hvem skal jeg så se på?
Her opstår spørgsmålet om, hvad et subjekt og et objekt er.
Og hvordan finder objektet en måde at opdage sin egen subjektivitet på?
At have sin egen subjektivitet forandrer magtdynamikken.
Da jeg arbejdede med Tinka i mine film -
- brød hun ofte den fjerde væg ned -
- og konfronterede kameraet.
Hun krævede sit egen subjektive indtryk -
- både for sig selv og verden.
Den første feministiske handling er at kigge. At sige:
"Fint, du kigger på mig, men jeg kigger tilbage"
Vil du køre med?
Uanset om man er heteroseksuel mand, kvinde eller noget derimellem -
- eller ved siden af det ... Hvordan oplever jeg faktisk begær?
Hvordan oplever jeg egentlig min dag?
Vi har lært, hvad tid er, hvad sex er, hvad en mand eller en kvinde er.
Det er noget, vi har lært, og hvis vi bare accepterer det -
- sidder vi fast i den kollektive bevidsthed -
- der har en tendens til at ligge på et ret lavt niveau.
Hvad sker der, hvis man prøver at lytte indad?
Hvis man nu prøver at lytte til den lille, svage stemme -
- der fortæller en, hvad man rent faktisk oplever -
- og hvordan det sande udtryk for den oplevelse ville være -
- hvis man skulle oversætte det til et shot?
FILMENS VISUELLE SPROG
DISKRIMINERING PÅ ARBEJDSPLADSEN
SEXCHIKANE/OVERGREB
HITPARKUT, 2012 NINA MENKES
Tekster: Neel Rocco Iyuno