Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Pojďte.
V naší škole je taková tradice.
Každý rok, první sobotu po maturitě,
se čtvrťáci z Kiffney-Brownovy střední vloupají do zvonice školy,
nahoře uspořádají mejdan
a hodinu se střídají ve vyzvánění.
Je to rituál, na který se všichni těší celý rok.
Hodinu zakončí tím,
že z věže házejí toaleťák.
Dva, jedna!
To je náhodou hezký.
Nemá to bejt hezký, ale prostě rošťárna.
Jasně. Ale dělá se to každoročně.
Takže to škola v podstatě schvaluje, ne?
Kdyby chtěli, tak to zakážou.
Nechávají to, protože je to tradice.
Ale z morálního hlediska je to přece špatný.
Nemyslíte?
- Když se ti to nezdá, co tady děláš? - Jo.
Chci jít taky, jenom poukazuju na to…
Nikdo nenařizuje, že tam musí jít všichni čtvrťáci.
Pojď, chci mít dobrý místo.
Do prdele.
Být to ojedinělý případ, nic by se nedělo.
Jdeme!
Jenže problém je, že to dělám pořád.
A právě proto
místo oslavování na zvonici se spolužáky
tvrdnu doma
s mámou a jejími kolegy.
S partou starochů.
Nic se nezmění, pokud nebudeme uznávat, že žena si zaslouží pozornost,
i když není vdaná nebo nespí se slavným mužem.
A proto se už nikdy nevdám.
- Jaké máš plány na léto? - Strávím ho s otcem v Colby.
Myslí si, že se sblíží.
Mami.
To soudím tvého otce, ne tebe.
Šetřím peníze na vysokou. Budu dělat v obchodě nevlastní mámy.
Jakže se ten obchod jmenuje?
Prsní implantáty Zářivé košíčky.
To ti přeju, Auden.
Léto na pláži je za tvrdou práci skvělá odměna.
Nabídla jsem jí, aby mi dělala vědeckou asistentku,
ale vybrala si tohle.
Vím, že máma nechápe, proč chci jet do Colby,
jenže když jsem tady, jako bych dokázala být jen jedním typem člověka.
Nikdy jsem neudělala nic, co by se nedalo najít v mých záznamech.
Když ale pojedu do Colby, možná budu někým jiným.
Někým odlišným.
Anebo se to nedá změnit a budu stejná jako tady.
Nevím,
ale jsem ochotna obětovat léto tomu, abych to zjistila.
JELA JSEM DO COLBY. PUSU. A.
NETFLIX UVÁDÍ
Auden, ahoj!
Volám, abych ti řekla, jak jsme s tvým tátou nadšení,
že se uvidíme.
Dej mi vědět, jakmile dorazíš.
Zavolej, až vjedeš do Colby. Ne, spíš předtím.
Volej každých deset minut. Už se těším! Víš, že jsem Heidi, viď?
Tady je Heidi, tvá nevlastní máma.
VÍTEJTE V COLBY
DŘEVĚNÁ PROMENÁDA
Jestli cekneš, zabiju tě.
Je, promiň…
Ale ne, Auden. Já se omlouvám.
Myslela jsem, že je to tvůj táta. Zrovna usnula
a já úplně zapomněla, že dneska přijedeš.
- To nic. - Všecko jsem naplánovala.
Banery, balónky. Dokonce jsem vymyslela brunch s tématem „Vítej v Colby“.
Přísahám, že celý minulý týden jsem si říkala:
„Je to nevlastní dcera, sestra Thisbe. Propáslas její maturu,
tak zalez do kuchyně a udělej něco dobrýho.“
Je tady táta?
U sebe v kanclu. Tam je pořád.
- Ano? - Tati?
No ne! Tady ji máme. Pojď dál.
Než něco řekneš. Vím, že je tu hrozný bordel.
Určitě si pamatuješ, když jsem dělal na Narvalovi.
No, když si na to období vzpomenu,
vybavím si úplně něco jiného než stav tvojí kanceláře.
Jo, to jsme se s mámou rozváděli.
Asi tak nějak.
Máš hlad? Znám super místo s cibulovými kroužky.
Fakt? Jo, moc ráda.
Skvělý. Běž na promenádu.
Najdeš to bez problémů. Jmenuje se to Poslední šance. Tumáš.
- Ty nejdeš? - Rád bych, ale mám moc práce.
Kdybys mi odtamtud přinesla burger, bylo by to super.
S karamelizovanou cibulí, tu miluju.
Jo, jasně.
- Díky. - Jo.
- Jsem rád, že jsi tady. - To já taky.
- Paráda. - Tak jo.
Panebože! Auden, tys mě vylekala.
Jdu se projít. Nepotřebuješ něco?
- Zajdi si na Tip. - Co to je?
Místo, kde se scházejí mladí. Super zábava.
- Nenech si to ujít. - Jo.
- Nebuď nervózní. - Nejsem.
Ptej se po Maggie. To je má oblíbenkyně.
Super. Díky.
Jsi mladá. Užívej si.
- Jak je? - Jo, pohoda.
Takže jsi letní naplavenina.
- Jo, dá se říct. - Super.
Nechodíme spolu teprve dva týdny a už se přede mnou takhle producíruje.
- Nekoukej tam. - Třeba je to sestřenice.
To teda není!
Počkej, promiň.
Všechno v pohodě?
Jo. Jen…
Udělal jsi někdy něco pro to, aby ses změnil,
a když ses do toho pustil, tak sis řekl: „Tohle prostě nejsem já?“
- Jsi lesba? - Ne. Teda aspoň myslím.
Všechno je to jen spektrum. Jenže já mluvila o…
Nic se neděje. Nejsem uraženej.
Řešíš to, což je super.
Ale jestli tě nevzrušuju já, máš to asi u všech kluků stejně.
Jakea totiž žerou všechny holky.
Aha. Tak to je super. Musím jít.
Ale díky. Promiň. Všechno v pohodě.
Nevíš náhodou, kde bych našla Maggie?
- To myslíš vážně? Děláš si srandu? - Cože? Ne.
Tak nic. Promiň.
Hele, už jde. Zřejmě už skončili. Ale jsem v pohodě.
- Dobrý? - Jo, v klidu. Užili si to.
Nic to se mnou nedělá.
- Kdo to je? - Neznám.
- Neznám ji. - Všechno dobrý?
Jo. Naprosto v pohodě.
- Říkám, ať si najmeš chůvu. - Nežádám moc.
Chci 20 minut na vyčištění zubů a osprchování.
To nebude 20 minut.
Auden? Jsi to ty?
Ahoj.
- Dobré ráno, ospalče. - Dobré ráno.
- To teprve vstáváš? - Jo, u mě je to normálka.
Radši se vrátím k práci.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
Kafe.
S tím vstáváním se nemusíš cítit provinile.
Jde o to, že v současné době nemám pojem o čase.
To nic.
Jak se těšíš na svůj velký den?
- První den v obchodě, hlupáčku. - Jo tak.
Neboj. Pokud se vše stíhá, uspořádáš si to podle sebe.
A je jasný, že se stihne, protože jsi vzorná studentka.
Nemysli, že se s tebou nechlubím.
No ne.
Těším se, až ti představím ostatní. Máš ráda plameňáky?
- Jsou super, že? - To jo.
Voilà! Vítej v mém království.
- Vypadá to skvěle. - Otevřeš?
- No jasně. - Děkuju.
Paráda.
Tak kdepak jsou moje dámy?
Panebože!
Je překrásná.
Podívejte na ty řasy.
No nepřijde vám neskutečně roztomilá?
Stýskalo se mi, holky.
S ničím si nedělej starosti, všechno je pod kontrolou.
Přišel nám parfém Booty Berry a lidi z něho šílejí.
Zamykací řetízky jsme už třikrát doobjednávaly.
Říkala jsem to, nebo ne? Říkala?
- Říkala. - Říkalas nám to.
Abych nezapomněla. Proč se schováváš v koutě?
- Promiň. - To je ta, o které jsem vám povídala.
Moje geniální nevlastní dcera Auden.
Auden, tohle je Esther, Leah a Maggie.
My už se známe.
- Vážně? - Z Tipu. Znáš mého expřítele. Jakea.
- To jo. - Dobrý.
Doufám, že Auden vezmete pod svá křídla a všechno jí ukážete.
Ať se v Colby cítí jako doma, jo?
Fajn.
Tak jo, jdu s malou domů, abych nezmeškala krmení.
Můžu vám říct, že moje bradavky…
Mám z vaší nové čtyřčlenné party radost.
Bude sranda.
- Zvládneš to? - Jo.
Dobře. Mám vás ráda. Mějte se.
- Otevřu ti. - Jdeme!
Tak jdeme do světa. Dobrý!
Pojď, jdeme na to.
- Chceš ukázat kancelář? - Jo.
- Tady je veškeré účetnictví. - Dobrý. Díky.
Maggie neřeš. Nějak to překoná.
Jake je její slabina.
Na střední spolu dva roky chodili.
Rozešli se těsně před maturou. Teda on s ní.
S tímhle vydržela dva roky?
Je normální?
- Jestli jsem normální? - Maggie, já nechtěla…
- Na, účtenky ze včerejška. - Promiň.
- Měla bych… - Jo. Chceš víc propisek?
- Ne, díky. - Máme jich dost. Hodně štěstí.
Co to bylo?
Taneční pauza. Každý večer v šest.
Příště se můžeš přidat. Hudbu vybírá pokaždé někdo jiný.
Co? Třeba žere novou vlnu.
Ne, díky.
- Díky, holky. - Čau, Saro.
Díky za nákup v Clementine's.
- Tak kam? A neříkej Tip. - Co Tally Ho?
Ne, do Tally Ho ne.
Vy jste hrozný.
Půjdeme tak do večerky. Fakt smutný.
Napíšu Cale.
Kdo je Cala?
Blondýnka, do které je Esther zamilovaná.
A co ty? Co máš v plánu?
- No… - Jdu se podívat, co kluci.
Ve skutečnosti je milá. Jako fakt.
V pohodě. Stejně už půjdu.
NA PLÁŽ
Vůbec si nedělám srandu.
Ne, drž hubu.
- Říkám ti, že jo. - Tally Ho!
Dolar a 75 centů.
Máme plovací nudli!
Deváté je zdarma.
Promiň. Nechtěl jsem tě vyděsit.
TAJEMSTVÍ TĚLA
Colette, co?
Pocta.
Ne vždycky.
Jsi Auden, viď?
- Jak to víš? - Můžu ti to kafe vynahradit?
SAMOOBSLUŽNÁ PRÁDELNA COLBY
Vynahrazuješ mi to tím, že mě bereš do prádelny?
Ne.
Ale když už jsme tady, můžu si aspoň vyprat košile.
Až po tobě.
Říkal jsem si, že se ukážeš.
Došly mi košile.
- Pusť muziku. Udělám kafe. - Díky.
To je Clyde. Tak trochu legenda.
Co to je?
Vertikální šachy?
Neznáš cestovní piškvorky?
A měla bych? To se v prádelně vyžaduje?
Musíš poskládat čtyři za sebou.
To snad zvládnu.
O tom nepochybuju. Máš stipendium na Defriese.
Co? Hele, tak počkej.
- Jak to, že toho o mně tolik víš? - Heidi je na tebe moc pyšná.
Jasně. To zná všechny?
Tohle je Colby. Všichni se tady znají.
- Prosím, dvakrát čerstvá káva. - Díky.
- Děkuju. - Vrátím se.
Páni.
Lepší než z večerky?
Přestaň. Jsem tu nová.
Mám malinu-broskev nebo jahodu s rebarborou. Co to bude?
To dostaneme i koláč?
Co by to bylo za tajnou cukrárnu bez koláčů?
Z každého kousek, jo?
Jo, dobrá volba.
Přijde mi to divný.
Víš toho o mně hodně, ale já o tobě nic.
Tady to je. Každý po jednom.
- To jste pekl vy? - No, z obchodu to není.
- Máte všechno? - Jo, dobrý.
- Dobrou chuť. - Díky.
Už to vynahrazuju.
Zase jsi vyhrála.
Co jsi, nějaká piškvorková královna?
Jen štěstí.
Ale baví mě to. Musím takové věci dělat častěji.
Co jako? Drtit parťáka ve stolních hrách?
To úplně ne,
ale mám ráda dětinský věci.
Dětinský věci? Co tím myslíš?
Nevím. Třeba věci, o kterých se dočteš v knihách.
Házet jídlem. Chodit na zakázaný místa…
Taková domácí puťka, co?
Spíš myslím, že máma o nic takovýho nejevila zájem.
Můžu ti prozradit tajemství?
S mámou po sobě jídlo nehází nikdo.
Jasně. Chci říct, že nechtěla, abych tyhle věci dělala.
Považovala to
za hlouposti nebo tak.
Abych si to ujasnil.
Nikdy jsi neházela jídlem, nedělala nic zakázanýho,
ale jezdit na kole umíš, že jo?
Jasně, na kole umí jezdit každej.
Jen se ujišťuju.
Díky, že jsi mě zavedl do tajné cukrárny,
náhodný cyklisto z Colby, který vystoupil z mlhy.
Cože?
Ani ses mi nepředstavil.
- Fakt ne? - Ne.
Aha.
Jmenuju se Eli.
Těší mě, Elii.
Mě taky.
Vyrazíme si zase někdy?
- Proč? Chceš naučit lumpárny? - Co?
Ne. Tak nic.
Promiň. Dělám si srandu.
Ale zároveň to myslím vážně.
Vzhledem k tomu, cos říkala, bys to měla zkusit.
Co mám zkusit?
Popřemýšlej, cos nikdy nedělala, a vyzkoušej si to.
Dej si to za úkol.
- Za úkol? - Jo.
To mi přijde směšný.
Co je na tom směšnýho?
Já nevím.
Tohle léto jsem jednou zkusila být jiná a moc dobře to nedopadlo.
Jo? A bylo to na Tipu?
Proč se ptáš?
Mám zkušenost,
že většina nezdarů se odehrává na Tipu.
No, s takovým názvem…
- Jak by taky ne? - Jo.
Padám odsud.
Popřemýšlíš?
O tom úkolu?
Na cizího kluka ti na mně nějak moc záleží, Elii.
Už jsem ti to říkal. V Colby není nikdo cizí.
Tak zatím, Piškvorko.
Jsou dvě ráno. Běž spát.
Nemůžu. Když ji položím, začne křičet.
Tak mi ji dej.
Fakt můžu?
Jo. Touhle dobou bývám ještě vzhůru. Jen mi ji dej.
- Dobře. - Tak jo.
Chceš jít k Auden?
- Chceš k ní? - Ahoj, Thisbe.
No ahoj.
S kým jsi byla tak dlouho?
Ale s nikým.
S nikým. Fajn.
Jsem ráda, že si děláš kamarády.
Díky.
Můžu ti říct tajemství?
Není to tady tak hrozný.
Ahoj, Leah.
Díky za nákup v Clementine's.
To máš sváču?
Eli pohlídal obchod a Adam skočil pro svačinu.
Já myslela, že Eli dílnu nikdy neopouští.
Když Adamovi řeknu o chipsy pro Maggie, přinese je?
Honí mě mlsná.
Přestaň. Jen se nabídl.
Není ti nic?
Ne, jen jsem si brala účtenky.
Slyšela jsem dobře? Říkala jsi „Eli“?
Jo. Proč?
Takže ho znáš?
Spíš by mě zajímalo, odkud ho znáš ty.
Moc ho neznám.
Jen jsme na sebe narazili.
Jak „narazili“?
Měla bych se vrátit k práci.
No nekecej, Jake a zároveň Eli? Tichá voda břehy mele.
Mezi ní a Eliem nic není.
Jak to víš?
Myslete. Kdy ten se naposledy s někým zapletl?
Před Abem.
Přesně.
Máš honičku?
Minigolf?
Tímhle se mi snažíš podsouvat ty úkoly?
Ano, Piškvorko. Donucení prostřednictvím zábavy.
Zdravím. Dvakrát, prosím.
- Jezdilas na motokárách? - Ne.
- Skákala padákem? Ne. - Ne.
- Bowling? - Jo.
- Dobře. - Jo.
Jo, fakt super.
- Byla jsi na maturáku? - Ne.
Proč ne?
Asi nepatřím k těm, co střední školu považovali
za jeden velkej mejdan.
Spíš jsem tvrdě dřela, aby zbytek mého života stál za to.
Prosím tě. Na ples choděj i děcka, co střední školu nenáviděj.
Ledaže jim to přijde povrchní, což by mohl být tvůj případ.
O to nešlo.
Nepřišel mi partner.
Bože, promiň. To je hrůza.
Ne. Nic si z toho nedělej.
Měla jsem jít s Jasonem, byl se mnou ve dvojici na laborkách.
Byli jsme jen kámoši. Dostal pozvání na konferenci na univerzitě Duke.
O nic nešlo. Ples mi byl úplně ukradenej.
Fakt? Jsi si jistá?
Vlastně jedno mě na tom štvalo. Nevyužitý šaty.
- Šaty? - Jo.
Jednou jsem v centru šla do antikvariátu
a narazila jsem na jeden obchod.
Byla tam figurína a měla nádherný šaty.
Fakt moc hezký.
Takže pokud něčeho lituju, tak jen toho, že jsem si nemohla oblíknout šaty.
Ale ples jako celek? Díky, nemusím.
Přivezla sis je do Colby?
Ne.
- Ne? - Kam bych je tady nosila?
- Kamkoliv. - Prosím?
Mohla jsi v nich jít házet žabky. Nebo si v nich zajít na kolu.
Je jedno, kam si je vezmeš,
jde přece o ty šaty, ne?
Asi jo.
Škoda, že sis ty šaty nevzala,
protože na plnění úkolů by se hodily.
Elii, vykašleme se na úkoly.
Ale Auden. Nevykašleme.
A co ty? Celou dobu se bavíme jen o mně.
Jistě, protože jsi mnohem zajímavější než já.
Nezamlouvej to. Jsi na řadě.
Já nevím. Někdy mám pocit, že jsem všechno zahodil.
Včetně svojí kariéry.
- Byť krátkodobé. - Čeho se to týkalo?
Kol a věcí kolem toho. To je fuk.
Co z toho?
Co mi zbylo?
Pár zrnitých klipů na YouTube? Spousta debilních historek?
Podle mě si každý zaslouží druhou šanci, když o ni stojí.
Chápeš? Kéž bych ji dostal.
V čem?
Sice jsi nevyhrála,
ale byl to obstojný výkon.
Asi tak.
Můžu si to nechat?
Kdyby se mě někdo ptal, jestli jsem někdy hrála minigolf,
abych měla nějaký důkaz.
Jasně. Ať máš důkaz.
OBCHOD U PLÁŽE CLEMENTINE'S
Nesnáším, když prší.
- Každý den nemůže být hezky. - Proč ne?
Skočím pro pláštěnky.
- Promiň. Jdu sem pro pláštěnky. - Dám ti je.
Ježíši, ty jsou hrozný.
Když něco takovýho říkáš, jako bys mluvila za všechny,
ale přitom mluvíš jen sama za sebe.
Ne, já…
Máš pravdu. Promiň.
Auden, máš návštěvu.
Mami. Ahoj.
Nazdar, Auden.
Chcete pomoct s výběrem?
Počkám na tebe venku.
Na.
Vím, co chceš říct. Vezmi si to, jinak zmokneš.
Díky.
Už jsi ochutnala místní kuchyni?
- Cože? - Kam chceš jít na oběd?
Na promenádě prý dělají super cibulový kroužky.
Opravdu úchvatné.
Takže.
Jak probíhá sbližování s otcem?
Dobře, ale má dost práce.
Pořád jen maká.
U tvého otce jde o to,
že ho pracovní výkon patrně zajímá víc
než práce samotná.
A Heidi?
Ta je milá.
Jistě, že je milá.
Ženy jejího typu jsou vždycky milé.
Musí být. Je to součást popisu práce.
Chudák. Musí být vyčerpaná, stará se o to miminko úplně sama.
Táta jí pomáhá.
Auden,
co mi to chceš nakukat?
- To je ale pěkná pláštěnka. - Jasně. Řekni mi to na rovinu, mami.
Co mám říct?
Cokoliv máš na srdci.
Musíš mi odpustit, že mě znepokojuje,
jak snadno ses přizpůsobila světu otcovy nové ženy.
To je nesmysl. Chovám se pořád stejně.
Podívej, zlato. Chápu, že hledáš spřízněné duše,
na tom nic není. To je normální.
Jen dávej pozor, ať tě to vytržení z reality nemusí mrzet.
Tví budoucí spolužáci z Defriese netráví léto prodejem kalhotek
a chlastáním piva přímo ze sudu.
Já z žádnýho sudu nechlastám, mami.
To si pak povíme.
Ahoj.
Ahoj, Maggie.
Tvoje máma je pruďas, co?
Jo, dá se to tak říct.
Je to legendární profesorka, ale být její dcerou zřejmě není legrace.
Ty víš, co dělá moje máma?
Jistě. Stála jsem o její přednášky a málem se k nim zapsala.
- Defriese se ale odmítnout nedalo. - Budeš chodit na Defriese?
Taky tam budu chodit.
Já vím. Heidi mi to říkala.
Už začínám chápat, proč jsi mě
při našem prvním setkání nenáviděla.
Po pravdě, při prvním setkání jsem si říkala:
„Šíleně mě ubíjí, že tahle sexy kočka chodí s mým klukem.“
- Jo. - Názor jsem si udělala až pak.
Tak to beru.
Zatápět ti kvůli Jakeovi ale správný nebylo.
Ani jsme se neznaly.
No jo, ale i tak si připadám blbě.
O nic nejde. Je to pitomec.
- Bez komentáře. - V pohodě. Už jsem to vydýchala.
Když už nic, je aspoň sexy.
To uznávám. Je to sexy pitomec.
Tak jo. Slíbila jsem Heidi, že ti to tady ukážu,
a zatím svoje povinnosti zanedbávám.
Tamhle je Esther a Leah, můžeš jít za nimi.
- Kam jdeš? - Za chvilku jsem tu.
- Ahoj. - Ahoj.
Taky tě do toho zatáhla?
O nic horší než tvoje pozvánka do Ossify,
kde nám borec recitoval nákupní seznam.
Proč sem Maggie chtěla jít?
Proč myslíš?
Někdo se jí líbí?
Uvidíš.
Počkej, cože?
Co se děje?
Tohle není možný. Děláte si ze mě srandu?
Vždyť…
To je Maggie.
- Maggie. - Jo, my to víme.
To všichni, co jezdí na BMX, mají dva asistenty?
- Rozhodně ne. - Ne, jen Maggie.
Páni.
- Do Tally Ho se nepodívám. - Co to meleš?
Pořád tu musím dřepět.
To není fér.
Ale tohle je mnohem lepší.
- Byla jsi v Tally Ho? - Ne.
Pak nevíš, o čem mluvíš.
Ne.
- Minulý týden to bylo lepší. - Včera byla dlouho vzhůru.
Maggie, miluju tě.
Přestaň.
Miluju ji.
Tak co říkáš?
Děláš si srandu? Co jsi zač?
Před nedávnem si říkám: „Proč se mají bavit jen chlapi?“
- A teď sem chodíme každý týden. - Vážně?
Večer je párty v Domě mušlí. Máme donést proviant.
Každá mi dejte deset babek.
Za mě a Auden. Vezmi i jídlo.
Auden půjde taky, protože vypadá nejstarší.
Tak co ti chutná?
Maggie ráda kyselý gumídky. Sladký, ale štiplavý. Jako ona.
Esther chce jerky, protože je rebelka.
Já se držím standardu, takže Snickers.
- A co ty? - Asi si dám kafe.
Kafe? To ne.
Potřebuješ se něčím zasytit.
Co když skončíme na Tipu? Budeš umírat hlady.
Na Tipu žádný jídlo není.
Tak dobře.
Co tohle?
JABLEČNÝ KOLÁČ
Stará škola, ale proč ne.
A je to.
Ne. Už žádný No Age. Dej tam něco melodičtějšího.
Ať něco vybere Auden.
Určitě má dobrej vkus.
Počkej, tohle mu radši neříkej.
Řekni mu, ať se mnou nepočítá.
Ušetřila jsem nějaký peníze, teď ale dojde na lámání srdce.
Já vím, že jednoho dne ze mě bude mučednice.
Je fakt dobrá.
Někdy ráda mávám rukama nad hlavou,
aby to všichni viděli.
Jsem dáma.
Už jsem se rozhodla.
Trávím spousty času tím, abych upoutala pozornost.
Jsem dáma.
Už jsem se rozhodla.
Někdy ráda mávám rukama nad hlavou, aby to všichni viděli.
Jsem dáma.
Už jsem se rozhodla.
Trávím spousty času tím, abych upoutala pozornost.
Jsem dáma.
Ještě netuší, jaký uděláme terno. Čtyři krasavice jdou na to.
Něco jako posledně…
Jak Wallace skočil z prvního patra do dětskýho bazénku.
- Jo. - Chtěla jsi ukrást psa.
Já vím. To byla divoká noc.
Přijdou Jason a Carlos?
Stydíš se?
Odkud ty lidi znáte?
Všechny neznáme. Některé z dětství.
Jezdí sem na prázdniny.
Východoevropané, co v sezóně pracují v restauracích.
- Proč z východní Evropy? - Tak je to odjakživa.
Když o tom mluvíme…
Jo, jsem z Colby. Odkud že jsi ty? Z Lotyšska?
Jak dlouho se sem jede?
Nechápu, proč si před každou novou holkou hraje
na neoficiálního spasitele Colby.
Bez urážky.
Pojďte. Na to se nemusíme dívat.
No tak.
- Pojďme tudy, pryč od něj. - Jo.
Ahoj, Maggie, tady nahoře.
Uklidni se. Viděli jsme ji před hodinou.
No a co? Jen jsem ji zdravil.
Je fakt dobrá.
To jo. Jenže když na každý párty zpívá tu samou písničku, oposlouchá se to.
A co Eli?
Na tohle jsem čekala.
Jsme tak trochu kámoši, tak jsem zvědavá.
To je jedno. Nebo myslíš, že by dneska mohl přijít?
O tom si nech zdát.
Na takové akce nikdy nechodí.
Nebo spíš přestal chodit.
Od Abea.
Abea, jasně.
- Povídal ti o Abeovi? - Jo.
Ne.
Takže. Abe byl Eliův nejlepší kámoš.
Eli a Abe spolu jezdili na BMX.
Zřejmě proto, že jezdíval i Clyde. Oba ho zbožňovali.
No nic, byli úžasní.
Měli sponzory, vyhráli velký závody, měli soutěž sami pro sebe.
Všichni si mysleli, že až dostudují,
přestěhují se třeba do Barcelony nebo do Berlína.
Do nějakého evropského města s parádními ulicemi.
A Abe se přestěhoval?
Ne.
Abe zemřel.
S Eliem odjeli na velkou víkendovou soutěž do New Yorku.
Na zpáteční cestě domů, jen asi 30 kilometrů od Colby
je naboural opilý řidič.
Eli řídil.
Po pohřbu se úplně stáhnul. Teď je jako duch.
Vzdal se sponzoringu a přestal jezdit.
Vzadu v dílně opravuje kola a s nikým se nestýká.
Proto nás tak překvapilo, když se s tebou začal bavit.
Westley, a co H. N. V.?
PRINCEZNA NEVĚSTA
Hlodavci neobvyklé velikosti? Ti neexistují.
Hele, teď sleduj.
Tuhle část zbožňuju.
Co je?
Westley!
Nelíbí?
Ne, obří krysy jsou super.
Počkej.
Jakej byl ve čtvrtý třídě tvůj oblíbenej film? Piano?
Ne.
Já nevím.
Mám ráda Bye Bye Birdie.
Fakt? Muzikál Bye Bye Birdie?
Je to pro děti.
Jo, pro děti narozené v roce 1960.
Co kdybys mi převyprávěl profil režisérky Piana?
Moje máma by na tebe byla pyšná.
Když nemůžeš spát, díváš se prakticky na cokoliv.
Cpeš se koláčema, piješ hodně kafe…
Dvě noční sovy.
Proto jsme kámoši.
Kámoši.
Teď vážně.
Proč nemůžeš spát?
Jsem taková noční sova. A co ty? Stejná otázka.
Stejná odpověď.
Jsem prostě noční sova.
Ne, něco tajíš. Vidím to na tobě.
Když to shrnu.
V době, kdy naši ještě byli svoji,
pokaždý čekali, až usnu, aby se pak mohli začít hádat.
A já si myslela,
že když neusnu, tak se nebudou hádat.
Škaredě jsem se spletla.
To je mi líto. No…
Nemusíš mě litovat.
Nejsem jedno z těch dětí, které rozvod rodičů rozhodil.
Když už nic jiného, díky rozvodu jsem měla lepší život.
Čí rodiče jsou pořád spolu?
Moji jsou.
Jasně.
Přesto jsi nějaký starosti určitě měl.
Čau, jak se máte? Jmenuju se Eli Stock.
To je jedno. To vědět nemusíte.
Toho vedle mě znáte. To je Abe.
- Má přezdívku Abinátor. - Abinátor.
To si piš.
Udělals dneska otočku o 360 stupňů?
Jo, udělal jsem 360 stupňů alias vývrtku.
- Na první pokus. - Na první.
- Málem jsi urazil pedál. - První pokus pokaždý zmrvíš.
Pokaždý? Jak to myslíš? Teď teda kecáš.
V polovině případů nepadám.
Určitě se na něj koukněte.
Jo? Je to můj nejlepší kámoš.
Má nechutný vlasy. Nikdy v životě si je nemyl.
No není roztomilej?
S Abem si nezahrávejte. To nedělejte.
Ahoj, všechno v pohodě? Potřebuješ něco?
Snažím se ji naučit pít z flašky, aby s tím mohl pomáhat i táta.
Hele, zlato, od tebe si to spíš vezme.
Když jsem u ní, chce jen prso.
Rád bych, ale chystám se vzít Auden na oběd.
- Co? - Dneska?
Jo. Neříkala jsi, ať spolu trávíme víc času?
- No jo, jenže… - Tak co si dáme?
Krevety?
Skvěle.
- Bezva. - Jo.
Zatím.
Nevadí, že jsme takhle vypadli?
Heidi se mi zdála vyčerpaná.
Ne, nic jí není. Takhle to při mateřství chodívá.
U mámy to bylo taky tak?
Ne, tvoje matka a Heidi jsou naprosto odlišné.
Pokud vím, všechny ženský při miminech blbnou.
A chlapi ne?
Podle mě ji rozčiluje ta kniha.
Když chtěla otěhotnět, říkal jsem jí to.
Na dokončení mi zbývají už jen tři měsíce.
Musím všeho nechat a zamakat.
Jo. A jak ti to jde?
Je to únavný.
Hodně namáhavý, těžký, ale zároveň hezký.
Z mojí minulé knížky víš, že se hodně věnuju skrytým traumatům,
která v nás zanechají rodiče.
Auden, máš štěstí, že tě to nepotkalo, aspoň z mojí strany ne.
To jo.
Rád bych, kdyby sis to přečetla rozpracované.
To bys fakt chtěl?
Ano. Zajímal by mě pohled mladého člověka.
Víš, jak je naše kultura posedlá mládím.
Ty to máš u sebe?
- A názor chytrého mladého člověka… - Jasně.
Nosím to s sebou všude. Přečteš si to?
Jo, jistě. Moc ráda, tati.
Výborně.
Kdybys mi předala poznámky do pátku, bylo by to super.
- Tátova knížka. - Dost tlustá.
Před třemi lety bych byla nadšená, kdyby mi to dal přečíst.
Jenže v současnosti se mi to číst vůbec nechce.
Mě zase táta pořád tahá na ryby.
Mě by táta použil jako návnadu.
Nezapomeň na taneček v šest.
Tak pojď.
Budu se jen dívat.
Chce se dívat. To je pokrok.
Ahoj.
Ahoj. To je ale překvapení.
Chci do toho jít naplno.
Chci si splnit úkol.
Pojď.
- Panebože. - No tak!
Dobrý?
ZÁKAZ VSTUPU
Můžeme?
Tudy. Tak běž!
Páni.
Takže.
Vniknutí na cizí pozemek bychom měli.
Byla jsi někdy v noci plavat?
Nedovolené vniknutí mi zatím stačí.
Fajn.
- Díky. Bavilo mě to. - Jo.
Příště tě naučíme jezdit na kole.
Už jsem ti říkala, že na kole umím.
A víš to jistě?
Jo.
Naučil mě to táta, tak jako to tátové učí všechny děti.
Nechci z toho dělat vědu.
Jen říkám, že pokud jsi z nějakýho důvodu
v rodině něco nepochytila, měla by ses to prostě doučit.
To je nejlepší řešení.
Díky, ale kolo na seznamu úkolů nemám.
Ale možná
ho tam máš ty.
Vážně, jaká máš přání?
Dřív to bylo
bydlet v Barceloně.
K tomu už ale nedojde.
Proč ne?
Chtěl jsem tam jet jen proto, že tam žije halda profesionálních bikerů.
BMX profíci jako ty?
Neříkal jsi mi tohle předtím? Že jsi na kole udělal kariéru?
To je pravda, ale pověsil jsem to na hřebík.
- Skončils? - Jo.
Ve 20?
Stačí se podívat
na profesionální scénu, všechno to cestování na soutěže,
předvádění se. Už mi to nic neříká.
Nějak jsem z toho vyrostl. Teď kola opravuju.
Nemusím na nich jezdit.
Vždyť na nich jezdíš.
Váš dům je tamhle.
Ano, to je.
- Tak díky. - Za nic.
Dobrou noc.
Zastav.
Stůj! Ne! Bože!
To ne. Panebože!
Hele, co tam blbnete? Hej!
- Panebože. - Jeď!
Zdrháme.
Je tamhle.
Auden, není ti nic? Auden, jsi v pořádku?
To bylo fakt super.
Promiň.
Všechno v pohodě?
Promiň. Blbej nápad.
Elii, nechceš si o něčem promluvit?
Nechci. Tak pojď, jdeme.
Paráda, jsi tady. Musíme dát řeč.
Každý večer se odtud vyplížíš za Eliem
a nikdy nám o tom nic neřekneš.
To není pravda.
Říkáš nám úplný minimum.
Jsme zvědavý! Chceme znát detaily.
Je mi líto. Nevím, co byste chtěly slyšet.
- Jsme kámoši. - Seš si tím jistá?
- Nevím. Je nečitelnej. - Vidíš?
Proto nás potřebuješ. Abychom vás omrkly a zjistily co a jak.
- Kde? - Na HDP, zítra. Na Den nezávislosti.
- HDP? - On už bude vědět.
Eli míval hotdogový párty rád.
Wallaceovi rodiče na svátek odjíždějí,
tak zabereme jejich dům.
My ten název nevymyslely. Je příšernej.
Na názvu nezáleží, hlavní je, že s Eliem přijdete,
abychom jako kámošky posoudily situaci.
Můžu se vám k něčemu přiznat?
Kámošky jako vy jsem ještě nikdy neměla.
Říkáš to upřímně, ale ani tak to nechápu.
U nás ve škole byli divnější lidi než ty,
a i takoví měli kámoše.
Podívej se na Esther.
To říká jen proto, že má strach, že se s ní přestanu zahazovat.
Jo, protože vzít si síťovaný punčochy, aby ti bylo teplo, může fakt jenom génius.
- Udělala jsem to jednou a dobrý. - Holky.
Auden. Soustřeďte se.
Co jsi říkala?
Nevím.
Upřímně řečeno, zřejmě lidi nějak odpuzuju,
aniž bych si to uvědomovala.
Někdy možná působím moc upjatě.
Co je?
Nesmějeme se tobě. Jen nám to do sebe zapadá.
- Jak jsi byla ze začátku odměřená. - Myslely jsme si, že nás nesnášíš.
- Ahoj. - Ahoj.
- Jak je? - Co to?
Neboj, nepraští tě to. Pojď sem.
Chci si splnit další úkol.
Další úkol? Skvělý, sem s ním.
HDP.
Elii…
Promiň, to je osobní.
Nemám rád mejdany.
Chceš říct, že už je nemáš rád?
Přestal jsi je mít rád?
Aha, už víš o Abeovi.
- Chtěla jsi projevit soucit… - Cože? To ne, Elii.
Co se Abeovi stalo, nebyla tvoje vina.
Že nebyla?
- Nebyla a já… - Zadrž. To myslíš vážně?
Víš, proč ses mi líbila? Protože jsi nemlela takovýhle kecy.
- Co tím vůbec myslíš? - Nemelu blbosti.
Omlouvám se.
Měla by ses sebrat a jít se bavit, ale já prostě nemůžu. Promiň.
Počkej. Elii…
Ahoj, Auden, tady je máma.
Jen volám, abych zjistila, jak rozkvétáš…
Auden, tady máma.
Chápu, že toho máš asi hodně.
Opalování, barvení vlasů a tak.
Auden, tady máma.
Nevím, co jsem ti tak strašnýho provedla,
že máš potřebu mě ignorovat,
ale mělo mi dojít, že k něčemu takovému dojde.
Vždycky tomu tak je. C'est la vie, c'est la vie.
Tady to je. Úchvatný.
Je přehnaný udělat na dortu americkou vlajku z borůvek?
Já Den nezávislosti naprosto zbožňuju!
Asi můj nejoblíbenější svátek, protože mám ráda léto.
Jdeš s námi, nebo něco máš?
- Spíš… - Jestli se ti nechce, nebudu naštvaná.
Když mi bylo 18, s rodiči bych taky nešla.
- Jdu na párty. - Nepovídej.
- Chceš půjčit něco slavnostního? - Heidi, to jsem já, tvá nevlastní dcera.
Už jsem ti něco dala na postel.
Ježíši.
Neboj. Znám tě.
To ne.
Auden, jsi hvězda!
Hele, Cala mi píše textovky výhradně v haiku.
Co myslíte, že tohle znamená? „Maso? Jsem veganka.
Copak si tvoje kámošky neholí podpaží?
Klimatka mi funguje.“
To není těžký rozluštit. Nepřijde.
Ty si neholíš podpaží?
Auden, tady jsme.
- Sakra, Eli nikde. - Hlavně v klidu.
- Ahoj! - Ahoj.
- Pojďte, jdeme ven. - Tak jo.
Dobře, že jsi tady.
Hele, co takhle Spin Doctors?
Ty vole, to už je kapela.
Fakt? Nekecej.
- Jo, zpívají „Two Princes“. Klasika. - Cože?
A co tohle?
Pedálová garda.
To je strašný.
Ahoj, Maggie. Pojď sem.
- Jak se máte? - Ahoj. Musím si lehnout.
- Jistě. Udělej si pohodlí. - Fajn.
Chci od vás slyšet nápady na název obchodu. Šup.
„Šup.“ Tohle vynucování odpovědi nesnáším.
Proč vám nestačí Cyklosport?
To mělo být jen dočasně.
Dřív to byla Kola Clyde, jenže loni ceduli odnesl hurikán.
- Aha. - W. H., věříš na mimozemšťany?
- Jako já? - Jo. W. H. jsi ty.
- Ty víš, kdo byl W. H. Auden? - Nevšímej si jí.
Myslí si, že je jediná, kdo kdy četl knížku.
V pohodě, ale i tak mi na to odpověz.
Mimozemšťani asi existují, ale jinak, než si myslíme.
Já to věděl.
Víš co? Musíme nad tím přestat dumat.
- Přijde to samo. Cítím to v kostech. - Tak jo.
- Takhle je to pokaždý. - Nečekala jsem…
- Já ti to říkala. - Takhle je to pokaždý.
Co je?
Na hotdogovou párty mi to přijde dost vlažný.
Ahoj. Ne, to nám jen vyrazilo dech, že jsi přišel.
Nečekali jsme, že se ukážeš.
Jsme rádi, že jsi tady.
- No, my tě už… - Promiň, myslel jsem…
Chce říct, že jdeš pozdě.
Jo tak.
Víš, jaký tě za pozdní příchod na párty čeká trest?
Povídej.
Tý holce snad šibe.
Je tady
jedno pravidlo.
Že nováček…
má přinést fazole.
Žrádlová bitva!
Díky za záchranu.
- Za záchranu? - Jo.
To přeháníš. Dělala jsem to kvůli tomu úkolu.
Jasně. Tak dobře.
Ty fazole mě mrzí.
- Ale nemrzí. - No, nemrzí.
Noční plavání!
Panebože! Jo, Auden!
Jo!
Tati?
Auden.
Co ten kufr?
Potřebujeme si s Heidi od sebe chvíli odpočinout.
Tys odešel?
Jen dočasně.
Tak odešel?
Uklidni se. Sedni si, skočím pro kafe. Bože.
Co se stalo?
Vlastně nevím,
co se stalo.
Je šílená. Když bývala naštvaná tvoje máma, aspoň jsem to poznal.
S Heidi si v jeden moment myslíš, že je všechno v pohodě,
a pak najednou sedíš v kavárně a čekáš, až ti připraví pokoj v motelu.
Prosím tě, tati. To jsem poznala i já, že to není v pohodě.
Jsi ženská. A ty jsou intuitivnější.
Kdyby tohle tvrdila jedna z tvých postav, řekl bys o ní…
Vím, že je nervózní.
A unavená? Může být. Ale tohle?
To je něco úplně jiného. Je šílená.
- Nevím, co s tím. - Takže co?
Odejdeš?
To se na svoji rodinu zase vykašleš?
Protože to není snadný?
Tohle si o mně myslíš, Auden?
Že jsem se na tebe vykašlal?
Nevím, co si myslím.
Víš, říkám ti to proto, že si tě vážím
a doufám, že mě pochopíš.
Někdy si říkám, jestli jsem se vůbec měl stát manželem
nebo otcem.
Víš co, tati?
Beru to zpět.
Nevykašlal ses na mě.
Ani ses nesnažil bojovat.
Prosím tě.
Jak myslíš.
Heidi…
Ahoj, Auden.
Neboj.
O nic nejde.
Včera byl Den nezávislosti.
Což je svátek.
A svátky jsou určené rodinám.
Když jsi vdaná a máš děti…
tak to k tomu patří, víš?
Chodí se na zahradní párty.
Jenže on ti na to řekne: „Pořád si stěžuješ, jak jsi unavená,
a najednou chceš na párty?“ A já na to:
„Celý léto ti ulehčuju od rodičovství.
A žádám tě o jeden posranej piknik.“
A prostě…
Je toho na mě moc, víš?
Pořád je toho na mě nějak moc.
Hned se vrátím.
- Haló? - Ahoj, mami.
To jsem já.
Potřebuju pomoct.
Ahoj.
Tady jsi.
Ahoj.
Co tady děláš?
Vypařila ses. Tak jsem tě šel hledat.
No jo.
Promiň.
Šla jsem nám pro kafe a pak…
Ani nevím.
Čí je to kolo?
- Myslíš tohle? - Jo.
To je tvoje.
- Cože? - Jo.
Tvoje. Spravil jsem ti ho. Je v perfektním stavu.
Je to obyčejný kolo, takže se na něm rychle naučíš.
To už jsme řešili.
Nepotřebuju učit, jak se jezdí na kole.
- Umím na něm jezdit. - Super.
To je ještě lepší. Můžeme se rovnou projet.
Na to teď nemám náladu.
Tak víš co?
Když umíš jezdit,
tak mi to předveď.
Bude sranda. Fakt.
Mně to jako sranda nepřijde, spíš jako nějaká podivná zkouška.
Auden,
nemusíš se stydět.
Já se nestydím.
Jen mě rozčiluje, že mě pořád otravuješ s pitomým kolem.
Hele.
Co je to s tebou?
Napadlo tě, že si můžu připadat…
Nevím,
jako naprostá nula?
Že nesvedu, co většinu dětí tátové učili,
když jim bylo pět?
Právě že o to jde.
Ponížit mě?
Ne ponížit. Odškrtnout si další úkol.
Elii.
Celá ta věc s těmi úkoly
je jen taková recese.
Celý léto mě nutíš k tomu, abych byla někým jiným.
- Přitom se sám bojíš být, kým jsi. - Jasně, a kým teda jsem, Auden?
Za koho mě máš?
To mi řekni ty.
Jsi člověk, který se šourá po Colby
a dělá v cykloobchodě?
Šourá, no dobře.
Nebo se dáš na profesionální dráhu, přestěhuješ do Evropy, do Barcelony?
- Tak jsi to říkal. - Asi chápu, jak to myslíš. Rozumím.
Co chápeš? Vysvětli mi to.
Takže. Colby stojí za prd.
- A Auden Westová je pro Colby moc dobrá. - To neříkej.
Vyšiluješ, protože jsi včerejší večer strávila s odepsaným ubožákem,
který si tě ani nezaslouží. Chápu.
Pokaždý, když se bavíme o tobě, převrátíš to na mě.
- Proč asi? - Protože jsi ta, která má problém.
- Já mám problém? - Jo.
Přál by si snad Abe, abys to vzdával?
O tom se bavit nebudu.
Jasně, vyhýbáš se odpovědi.
Sama musím řešit spoustu věcí.
Nemůžeš mě mít jako zástěnu, abys nemusel přemítat o sobě.
Nejsem Abe, Elii. Nemůžu ti dělat náhradnici.
Máš pravdu.
To nemůžeš.
Je to složitý, protože mi nikdo s ničím nepomáhá.
Připadám si jak hlupák.
- Asi tak nějak. - Nejsi hloupá.
Jsi hodně inteligentní.
Chci se zeptat,
proč si myslíš, že jeho potřeby jsou důležitější než ty tvoje?
Odhodlala ses k odvážnému kroku.
Nebála ses mu postavit a říct: „Zasloužím si něco víc.“
- Jo. - O tom mateřství je.
Hodně to pro mě znamená. Ani nevíš jak moc.
Co Heidi, dobrý?
Doufám, že jo. Tvůj otec se vrátil a baví se spolu.
Aha,
tak to je dobře.
Nevím, co jsi mu řekla, ale ať to bylo cokoli, poslechl tě.
To ti řekl?
Bavili jste se o tom? O mně?
Poslyš, Auden.
Něco ti musím říct.
Vím, že rozvod pro tebe byl hodně náročný.
Možná jsem na tebe
spoléhala až moc. Očekávala od tebe příliš mnoho.
Jsem ráda, že sis ode mě dost slibovala.
Já od sebe taky.
Tak to nemyslím, zlato.
Čekala jsem,
že budeš vždycky jen moje.
Že se o tebe nebudu muset dělit, což není fér.
Když jsi sem dorazila,
přišlo mi, že už mě nepotřebuješ.
A upřímně řečeno,
žárlila jsem.
Pořád tě budu potřebovat, mami.
Ostatní ale taky potřebuju.
Jistěže ano.
Přála bych si,
aby některé věci byly jednodušší.
To já taky.
Bože.
Mami.
Haló?
- Ahoj. - Ahoj.
- Ty děláš jógu? - Pětasedmdesát blažených minut.
Panečku. Kde je Thisbe?
S tátou na procházce po pláži.
Prý si tím skvěle pročistí hlavu.
Páni.
No jo.
Ještě jsem neměla příležitost poděkovat ti za to,
že jsi sem pozvala mámu.
A já myslela, že se budeš zlobit.
Kdepak, zlato. To vůbec ne.
Jen díky ní
jsme si s tvým tátou po mnoha měsících upřímně promluvili.
Není to zvláštní? Ohlédneš se za svým životem a říkáš si,
že stačilo jediné rozhodnutí a všechno bylo jinak.
Myslíš to s mým tátou?
Ne, měla jsem na mysli, kdybych se neodstěhovala z New Yorku.
- Tys bydlela v New Yorku? - Jo, bydlela.
Po obchodní akademii.
Chtěla jsem si na Manhattanu otevřít butik,
ale rozhodla jsem se čekat,
než na trhu objevím něco, co mě osloví.
A stalo se.
Clementine's.
Takže jsi před New Yorkem dala přednost Colby.
A to toho vůbec nelituješ?
Život je dlouhý, Auden.
Celý život na sobě nic nezměnit by byla nuda. Nemyslíš?
Jo.
Víš jistě, že chceš, abych tě to učila zrovna já?
Určitě. Jde o mou čest.
- Držíš mě? - Jo, držím.
Už to bude.
To dáš.
Fakt dobrá práce.
- Právě že ne. - Ale jo. Ujela jsi kus.
- Tak do toho. - Dobře.
No vidíš. Tak jeď.
- Připravena. - Dobrý. Drž se. Tak.
A jeď!
No nic. Tak znova.
Drž se. Jedeš!
Povedlo se.
Já jedu.
Vidím to.
- Vážně jedu. Vidíš mě? - Vidím.
Auden, dávej pozor.
SPADLA JSEM Z KOLA A ZNOVA NASEDLA
- Haló? - Tomu nebudeš věřit.
A nyní náš oblíbenec a jeho velký návrat.
Tohoto závodníka jsme neviděli přes rok a půl.
No tak.
Eli Stock!
Jdi na to!
- Co ten dvojitej tailwhip? - To bylo super.
- Usmíval se. - Jo.
- Viděla jsi to. - Jo, viděla to.
- Běž za ním. - Ani mě nepozval.
- Nepozval nikoho! - A koho pozval? Nikoho.
Tak asi jo.
- Proč tam nejdeš? - O co ti jde? Běž za ním.
Prostě s ním pokecej.
Co když mu bude divný, že tu jsem?
Jasně. Kluci nemají rádi,
když je jejich holky vidí vyhrávat.
- Běž! - Jdeš už?
- Dobře. - Tak běž.
- Pohni kostrou! - Tak už jdi.
- Běž! - Vždyť už jdu.
Jo.
- Ahoj. - Ahoj.
Byl jsi fakt dobrej.
Díky. Děkuju ti.
- Nepokecáme kousek dál? - Jo.
- Fajn. - Jo.
- Takže, Elii. - Takže, Auden.
Promiň.
Začni.
Moc mě mrzí, co jsem ti minule řekla. Nemyslela jsem to tak.
Myslela, ale nevadí. Potřeboval jsem to slyšet.
Podívej.
Abe mi moc chybí.
Přišlo mi, že když na to přestanu myslet…
když se vzdám věcí, které měl rád, že to zmizí.
Ale jen se to zhoršilo,
protože všechno, co měl rád, jsem měl rád taky.
Byl to prostě dobrej kluk.
Měl jsem ho strašně rád.
Kéž by tě znal. Líbila by ses mu.
Cítím to stejně.
A taky mě to mrzí.
Jestli jsem tě tlačil do něčeho, co jsi nechtěla…
Ale ne.
Všechno jsem dělala, protože jsem chtěla.
Tak dobře.
Jak jsem to ráno vybuchla,
tak to nebylo kvůli tobě
nebo nám.
Ani kvůli večeru předtím.
Souviselo to s problémy mých rodičů.
Zřejmě jsem nebyla tak nad věcí, jak jsem si myslela.
V pohodě.
Chápu to.
No nic.
Užij si večer.
- Zasloužíš si to. - Díky.
To je neskutečný.
Obě moje holky spaly celou noc.
Auden, víš něco o tom klukovi, co nám sedí na zahradě ve smokingu?
Ahoj.
Nazdárek.
Představ si.
Vymysleli jsme název obchodu.
„Abeova kola.“
Co myslíš?
To se mi líbí.
To je dobře, protože jsi mě k tomu navedla ty.
Hezkej smoking.
Tenhle starej hadr?
Kam jdeš takhle vyparáděnej?
Nevím. Říkal jsem si, že bych si zaházel žabky, dal si kolu.
Proč?
Zamlouvalo by se ti to?
Vážně bych moc ráda,
ale nemám co na sebe.
No jo.
Škoda, že sis do Colby nepřivezla ty šaty.
Dej mi deset minut.
Pane jo.
No ne.
- A je to tady, co? - Jo.
Moc vám to sluší.
Páni, vážně ti to sekne.
- Auden taky. - Díky, tati.
Vraťte se nějak slušně.
Tati, už nejsem malá holka.
- Tohle nechápu. - Prosím tě, klídek.
Mějte se.
Pojď. Mám tady auto.
Mám lepší nápad.
Vážně?
- Jde ti to. - Díky moc.
- Makala jsem na tom. - Jo?
Páni. Jedeš rychle.
Podívej!
- Hej! - Umíš jet po zadním?
Ani náhodou. A ty?
Nevím, jestli to svedu. Možná.
Co máš ještě v plánu?
Já? Tohle rodeo přece řídíš ty.
- Rodeo? - Jo.
- To vypadám jako kovboj? - Trochu jo.
Tak.
Můžeme?
- To byla hrůza. - U jezera by to bylo lepší.
Vážně tě nemrzí, žes přišla o ples?
No.
Tak dobře.
Pomiňme dnešek. S názorem na maturiťák jsem to možná trochu přehnala.
Třeba na tom opravdu něco je, když se na oslavu něčeho,
co končí, hezky oblíkneš a zatančíš si s kamarády.
To jsem hrozně moc ráda, že to říkáš.
Ahoj!
Počkat, co kujete za pikle?
Když nám Eli prozradil svůj plán, říkám: „Jako vážně?
Moje kámoška nikdy nebyla na plese? Teď se jí to splní.“
Téma je plážová párty.
Zbytečně jsme to nekomplikovaly.
To jako vážně?
Nelíbí se ti to?
Líbí se mi to hrozně moc.
Haló?
Děkuju.
Hele, že jsi ústřední postavou celé akce
ještě neznamená, že nemusíš pomáhat. Do práce.
Moje milá Piškvorko. Už teď mi chybíš.
Líbilo by se ti tady. Je to parádní.
Ulice jsou ideální pro ježdění a přes den spí.
Nevzdávej se svých úkolů jen proto, že se teď musíš učit.
Bueno suerte, mi amor. S láskou Eli.
Už sis to přečetla pětkrát.
Vyrazíme konečně na oběd?
Jo, tak jdeme.
AUDEN A MAGGIE
Překlad titulků: Michal Pokorny