Downloaded from YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫פשוט תלכי כאילו המצלמה לא שם.‬
‫קר לי, אני הולכת למכונית.‬ ‫-שוב פעם עם זה.‬
‫טוב, לכי לעזאזל, קרלה. את עפה מהסרט שלי.‬
‫סנדרה, איך מתקנים את הפוקוס?‬
‫אתה צריך לשים את זה על אוטומט.‬
‫זהירות, זה עומד להתחיל בכל רגע.‬
‫רגע, זה נראה טוב? תראה.‬ ‫-לא, זה…‬
‫שמאלה.‬
‫אתה צריך עוד אור?‬
‫בואי נראה.‬
‫כן, עוד טיפה…‬
‫רוחות‬
‫קלות עד מתונות‬
‫באזור המערבי.‬
‫- יום שני, 12 באפריל‬ ‫קרלה, הודעה קולית -‬
‫רוחות קלות עד מתונות‬
‫באזור המערבי.‬
‫אבא, זאת ההודעה השנייה שלי.‬
‫שלחתי את הראשונה לפני ארבעים דקות.‬
‫היא עוד לא נקראה,‬
‫ואני רואה שהיית מחובר לפני 15 דקות.‬
‫זה בסדר, אבל זה חשוב.‬
‫אני אתמצת את העניין כדי שלא תאבד זמן יקר.‬
‫אני צריכה שתבוא הנה.‬
‫בוא לקורדובה, גם אם זה רק ליום אחד.‬
‫אנחנו צריכים להסדיר את העניין עם הבית.‬
‫בבקשה, תתקשר אליי.‬
‫מקסי.‬
‫אני חושב שהם מתכננים הפתעה.‬
‫איזו הפתעה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫שמעתי את גוסטבו ומולדין מדברים,‬
‫אבל הם שינו נושא כשהבחינו בי.‬
‫אז תחקור, מקסי.‬
‫שלא יהיו הפתעות, במיוחד לפני הבכורה.‬
‫אל תדאג, המונית שלך תגיע בחמש.‬
‫בסדר.‬
‫בוקר טוב, אוסבלדיטו.‬
‫זה יום יפהפה, עצלן.‬
‫תתעורר.‬
‫אוסבלדו.‬
‫אוסבלדיטו.‬
‫איפה התינוק?‬
‫איפה?‬
‫בחייך, זה יום חשוב בשביל אבא.‬
‫אבא הולך לעבודה. איפה אתה?‬
‫אוסבלדיטו.‬
‫אוסבלדו, אל תפחיד אותי. איפה אתה?‬
‫אוסבלדיטו.‬
‫לעזאזל.‬
‫הבהלת אותי.‬
‫לאן הלכת? להשתין?‬
‫אתה מתנהג מוזר, אוסבלדו.‬
‫אל תחרפן אותי כשאני בדרך לעבודה.‬
‫מה קרה?‬
‫תן לאבא שלך נשיקה. אני הולך לעבודה.‬
‫תן לאבא שלך נשיקה!‬
‫הינה. זה היה כל כך קשה?‬
‫מיגל פלורס.‬
‫שלום.‬ ‫-האליל שלי.‬
‫לא ייאמן שפגשתי אותך.‬
‫היי, בוא נעשה סלפי.‬
‫טוב, כמובן.‬
‫כן?‬ ‫-כמובן.‬
‫ככה.‬ ‫-הינה.‬
‫תוריד את המשקפיים.‬ ‫-בסדר.‬
‫מיגל, בוס!‬
‫נתראה.‬
‫הינה.‬ ‫-תודה, גבר.‬
‫אני אצפה הערב עם המשפחה.‬
‫תודה.‬ ‫-אתה אגדה!‬
‫היי, מיגליטו.‬
‫אני צריכה לתלות 20 ק"ג של כביסה‬ ‫במרפסת הערב,‬
‫תגיד לי שלא ירד גשם.‬
‫אל תדאגי, אלביריטה.‬
‫הלילה יהיה בהיר,‬
‫בין 20 ל־22 מעלות.‬
‫טוב, אני אצפה.‬
‫ב־21:45. היו אינספור קדימונים.‬
‫אני מתרגש, אלביריטה.‬
‫זאת תוכנית מזג האוויר הראשונה בארגנטינה.‬ ‫זה גדול.‬
‫כן, ואתה נראה טוב, מותק!‬
‫אני לא יודע. התחרות קשה.‬
‫אתה תקבל רייטינג טוב. קדימה.‬
‫טוב, מיגליטו.‬ ‫-טוב, אלביריטה.‬
‫קדימה!‬ ‫-בהחלט.‬
‫היי, מקסי. אני בחוץ והמונית לא פה.‬
‫יש חדש לגבי ההפתעה?‬
‫סליחה על ההפרעה.‬
‫לא, אלפונסו. היי, קיקו!‬
‫אני אוהבת אותך, מיגל!‬
‫שיהיה לך יום טוב.‬ ‫-ביי!‬
‫יש לי שאלה.‬
‫אשתי פיזרה חומר נגד חרקים בסלון ובמטבח.‬
‫היא רוצה שקיקו יישן בחצר הלילה.‬
‫אני קצת חושש.‬
‫גמיקסאן הוא רעל חזק מאוד.‬
‫נכון.‬ ‫-אם הוא יחלה,‬
‫אנחנו לא נעמוד בזה.‬
‫קיקו הוא הבן שמעולם לא היה לנו.‬
‫אל תדאג, אלפונסו.‬
‫זה יהיה לילה בהיר.‬
‫בין 20 ל־22 מעלות, לכל היותר.‬
‫אני שמח. תודה רבה.‬
‫אז קיקו, אתה ישן בחוץ.‬
‫סליחה שהסחתי את דעתך.‬
‫לא, בבקשה.‬ ‫-שיהיה לך יום טוב.‬
‫כמובן, גם לך.‬
‫נתראה. תמסור דרישת שלום לאשתך.‬
‫ביי.‬
‫תראי מי זה!‬
‫הבחור מתוכנית מזג האוויר.‬ ‫-כן.‬
‫את מזהה אותו, נכון?‬
‫לא.‬
‫לא, ילדים היום לא יודעים כלום.‬
‫הם מבלים את כל היום בטלפון,‬
‫ומצטלמים עם הלשון בחוץ.‬
‫הם תמיד חרמנים.‬ ‫-סבתא!‬
‫מה?‬ ‫-אני מצטערת, אין לה בושה.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫בהצלחה הערב.‬
‫תודה.‬ ‫-תזכיר אותי בשידור.‬
‫בסדר.‬ ‫-אני מאבל.‬
‫מאבל.‬
‫ביי.‬ ‫-מיגל?‬
‫כן. מקסי.‬
‫המכונית מחכה שם כבר עשר דקות.‬ ‫-הם שיקרו, היא הרגע הגיעה.‬
‫הערב ב־21:45, נכון?‬
‫כן.‬ ‫-בהצלחה!‬
‫תודה רבה. ביי.‬
‫- להפוך את העיר שלך לנווה מדבר הקיץ‬ ‫"החסין מטעויות" -‬
‫התוכנית "מופע מזג האוויר" תתחיל‬ ‫בשני הקרוב, בערוץ 10, בשעת צפיית השיא.‬
‫נמצא איתנו מנחה התוכנית‬ ‫מר מיגל פלורס, "החסין מטעויות".‬
‫ובכן, אלוהים הוא היחיד שבאמת חסין מטעויות.‬
‫למרות שאומנם במהלך עשרים השנים האחרונות‬
‫לא טעיתי אף פעם.‬
‫אז אפשר לומר שאתה אלוהי מזג האוויר?‬
‫את אמרת.‬
‫- מופע מזג האוויר -‬
‫זה אתה בתמונה?‬
‫איזו תמונה?‬ ‫-שם, של "מופע מזג האוויר".‬
‫כן, זה אני.‬
‫אתה מפורסם.‬ ‫-קצת.‬
‫ממתי התמונה הזאת?‬
‫מה זאת אומרת? היא מחודש שעבר.‬
‫למה?‬
‫לא, פשוט…‬
‫על מה התוכנית?‬
‫מזג האוויר.‬
‫מעולם לא ראית את החדשות בערוץ 10?‬
‫פעם זאת הייתה פינה במהדורת החדשות.‬
‫לא, אני צופה בתוכניות במחשב שלי.‬ ‫האמת שאני לא צופה בטלוויזיה.‬
‫ההורים שלי צופים בטלוויזיה‬ ‫לפעמים בלילה, וסבתא שלי.‬
‫סבתא שלי צופה.‬ ‫-באמת?‬
‫כן.‬ ‫-בסדר.‬
‫תוכל להנמיך את המוזיקה, בבקשה?‬ ‫-כן.‬
‫זה רועש.‬
‫סליחה. זה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫אז מה אתה עושה בתוכנית?‬
‫אני חוזה את מזג האוויר.‬
‫ו…‬
‫כלומר…‬
‫המשכורת טובה?‬
‫טובה כמעט כמו לנהוג במונית.‬
‫טוב, אז בוא נחליף.‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬
‫צריך לעשות קורס בשביל זה?‬ ‫אולי זה יעניין אותי…‬
‫קורס? לא, זה תואר.‬
‫כן, מדעי האטמוספרה. זה לוקח שבע שנים.‬
‫לא, אין מצב.‬
‫יש לי יישומון בשביל זה.‬
‫זה נותן לי תחזית לעשרה ימים.‬ ‫-עד כמה זה מדויק?‬
‫זה מדויק.‬ ‫-בסדר.‬
‫אין סיכוי.‬
‫היישומונים האלה לוקחים מידע‬ ‫מדוחות מטאורולוגיה,‬
‫יוצרים ממנו גרף צבעוני,‬
‫ובעזרת משוואה מתמטית‬
‫הם מחשבים הסתברויות אזוריות…‬
‫תאותת, אידיוט!‬
‫מגוחך. המדינה הזאת, אלוהים.‬
‫יש משחק בשבת.‬ ‫-אמור להיות גשום.‬
‫איך אתה יודע?‬
‫צפית במיגל פלורס?‬
‫אם אתה רוצה לדעת,‬ ‫אתה צריך לצפות במיגל פלורס.‬
‫חזאים הם רמאים.‬
‫הם מקבלים את המידע מהטלפון שלהם.‬
‫כן, אבל לא מיגל.‬
‫מיגל למד מטאורולוגיה. הוא מעולם לא טעה.‬
‫הוא שילם לך לומר את זה?‬
‫לא, אבל הוא אף פעם לא טועה.‬
‫הוא כישרון ייחודי, הוא אף פעם לא טועה.‬
‫אתה לא מפסיק לדבר עליו, אחי.‬ ‫-אז?‬
‫אני חושב‬
‫שאתה דלוק על "החסין מטעויות".‬
‫מה מצחיק אותך?‬
‫שוב פעם זה? נמאס לי משניכם.‬
‫אל תכעס.‬ ‫-נמאס לי.‬
‫מספיק עם השטויות.‬ ‫-חכה.‬
‫חורחה, תן לו מאפה כדי שהסוכר שלו יעלה.‬
‫תריסר מאפים, כדי שהם יניחו לי. לכו לעזאזל.‬
‫טוב, תודה.‬
‫ביי.‬
‫מיגליטו, זה הערב הגדול.‬
‫שינוי גורלי, דומינגו.‬
‫בהצלחה!‬
‫קדימה, מיגליטו.‬ ‫-קדימה.‬
‫ניצבים לסטודיו ארבע, בבקשה.‬
‫כרמנסיטה.‬ ‫-מיגליטו. לחוץ?‬
‫לא, נרגש.‬ ‫-קדימה!‬
‫- מיגל פלורס -‬
‫מיגל, סוף סוף!‬
‫היי. זאת החליפה?‬
‫לא. אם תגיד לי שהיא לא מוצאת חן בעיניך,‬ ‫אני אזרוק את עצמי לכביש.‬
‫מדדת אותה ביום חמישי.‬
‫מי אמר שהיא לא מוצאת חן בעיניי? רק שאלתי.‬
‫לא, היא נחמדה.‬ ‫-אה, בסדר.‬
‫לגבי ענן הניאון על הדלת, אתה שמת את זה?‬
‫אם תגיד שהוא לא מוצא בעיניך, אני אמות.‬ ‫-תפסיק.‬
‫אתה לא יכול להרוג את עצמך‬ ‫על דברים כאלה, מקסי. אלוהים.‬
‫"מיגל, תמשיך ככה", זה נחמד.‬
‫ראית את זה?‬
‫יפהפה.‬ ‫-יפהפה.‬
‫קיבלת את הדוח מהשירות המטאורולוגי?‬
‫לא קיבלת אותו?‬ ‫-לא.‬
‫שלחתי לך אותו. תבדוק בטלפון שלך.‬
‫מיגליטו!‬ ‫-היי.‬
‫היום הגיע.‬ ‫-בוא נעשה את זה!‬
‫מה שלומך?‬ ‫-טוב. נמרץ.‬
‫נהדר, אני רואה.‬
‫ההילה שלך זוהרת, העיניים שלך זורחות.‬
‫אתה נראה נהדר!‬
‫יפהפה.‬ ‫-נהדר!‬
‫אז מה דעתך על מרי אוליבה?‬
‫מי?‬ ‫-מה זאת אומרת "מי"?‬
‫מרי אוליבה, הכתבת מערוץ 23.‬
‫אני לא מכיר אותה.‬ ‫-המזכירה שלך.‬
‫היא תהיה המזכירה בתוכנית שלך.‬
‫זאת ההפתעה.‬
‫גוסטבו, אני לא צריך מזכירה.‬
‫כולנו צריכים מזכירה. בוא איתי.‬
‫לא, חכה. תן לי להתכונן.‬ ‫-כן.‬
‫בוא איתי.‬ ‫-אני צריך להתרכז.‬
‫אל תתבייש, אתה תאהב אותה.‬
‫תאמין לי. היא תמשוך את הקהל הצעיר.‬
‫למה ברגע האחרון?‬
‫היא תהיה בצד לאורך כל התוכנית.‬ ‫היא תקרא ציוצים מצחיקים.‬
‫גוסטבו.‬ ‫-היי.‬
‫אתה לא יכול להביא לי את הבלגן הזה עכשיו.‬
‫אלוהים, אתה קשה.‬ ‫-אני קשה?‬
‫כן. זה יכול להיות טוב לרייטינג.‬
‫אתה לא מרוצה משום דבר.‬
‫כמה עוקבים באינסטגרם יש לך?‬
‫כמה יש לך?‬
‫שלוש מאות ושנים־עשר אלף.‬ ‫-שני מיליון.‬
‫אז?‬ ‫-יש לה שני מיליון. זה המון.‬
‫זה לא משנה גם אם היו לה תשעה מיליון.‬
‫זה משנה מאוד.‬
‫היום זה היום, מיגל.‬ ‫-היי.‬
‫היי, מה שלומך?‬
‫בסדר, אבל אתה חייב להודיע לי מראש.‬
‫אני הפנים של התוכנית.‬
‫כן, אני יודע.‬ ‫-אז?‬
‫אתה חייב לסמוך עליי.‬ ‫אני לא יכול לעשות את זה לבד.‬
‫אתה חייב לסמוך.‬ ‫-לא.‬
‫אל תגיד לי שאני לא סומך.‬
‫אנחנו בקדם־הפקה כבר חודשיים.‬
‫כשרצית את להקת הסלסה, מה אמרתי?‬
‫אני רוצה להקה גדולה כמו גלן מילר.‬
‫גלן מילר, תראה…‬
‫אל תגרום לי לרקוד.‬
‫תראה אותם. אלוהים.‬
‫שלום.‬ ‫-רצית את הגלובוס, הינה הוא.‬
‫חבר'ה, אתם נהדרים.‬ ‫-מדהים.‬
‫אמרתי לך שהיא פצצה.‬
‫זוכר מה שעשינו בערוץ 23?‬
‫אבל עם יותר הפקה.‬
‫גוס רוצה שהתוכנית תהיה אירוע.‬
‫גוס.‬
‫טוב, לא אמרת את זה.‬ ‫-בסדר.‬
‫מרי, יפהפייה, הרשי לי להכיר לך את מיגל.‬
‫שלום!‬
‫אימא שלי אוהבת אותך.‬ ‫-ואו.‬
‫סיימנו, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫ההערות שלה צריכות להתייחס למזג האוויר.‬
‫כן, מרי אמרה לי…‬
‫אני לא יודע איך היה בערוץ 23,‬
‫אבל מה שתראה כאן‬
‫מעולם לא היה בהיסטוריה‬ ‫של טלוויזיית מזג האוויר הארגנטינאית,‬
‫אז תכתוב את זה, בבקשה.‬
‫בסדר, אעשה זאת.‬ ‫-כן.‬
‫הוא לא כתב את זה.‬ ‫-הוא יכתוב.‬
‫אמרת לו פעמיים.‬
‫מרי אחראית על הטוויטר והאינסטגרם.‬
‫ופייסבוק.‬
‫פייסבוק לא חשובה במיוחד.‬
‫היא חשובה למעריצים של מיגל.‬
‫ברור. והכלב עובד איתנו?‬
‫לא, אני לא יכול.‬
‫חמוד נורא.‬ ‫-סליחה, מיגל.‬
‫תעמוד מול המסך.‬ ‫-בסדר.‬
‫בסדר. כאן?‬
‫תראה את זה!‬ ‫-מושלם. הינה זה.‬
‫תראה את זה!‬
‫בדיוק כמו שחלמתי. תראה.‬ ‫-יפהפה.‬
‫תראה מה עשינו.‬ ‫-כן.‬
‫הקמנו את זה למענך.‬ ‫-כן, ברור.‬
‫זו תהיה הצלחה. הבכירים כבר נרגשים.‬
‫אני נרגש, שלא לדבר על נותני החסות.‬
‫נרגש, אני בטוח. גם אני.‬
‫אני אוהב את זה,‬
‫אבל אל תשכח שהתוכנית נועדה לבדר.‬
‫לאפשר לאנשים לשכוח מהצרות,‬
‫כהסחת דעת.‬
‫לא, התוכנית היא על מזג האוויר.‬ ‫זאת לא הסחת דעת.‬
‫טוב, תגיד לי למי עוד יש מסך כזה,‬
‫גלובוס, להקה, מרי שקוראת ציוצים,‬
‫מנחה ייחודי, כמוך…‬
‫תגיד לי. כי אחרת,‬ ‫אנחנו מציגים את אותו המידע‬
‫כמו כל תוכנית מזג אוויר אחרת.‬
‫לא. המידע שלי ייחודי. אני משקיע בו עבודה.‬
‫לכן אנשים מאמינים לי.‬ ‫יישומונים טועים, אני לא.‬
‫אתה יודע את מי אתה מפיק?‬
‫אני יודע את מי אני מפיק. אתה מספר אחת.‬
‫אז…?‬ ‫-אני עושה את כל זה כדי שתהיה מאושר.‬
‫אתה מאושר?‬ ‫-לא, הרגזת אותי.‬
‫יש לך משהו לא מקורדובה?‬ ‫קורדובה, חוחוי, אותו הדבר!‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-תירגע, אין לו מושג.‬
‫לא, קורדובה זה לא… הם לא אותו הדבר!‬
‫הייתי רגוע, רציתי להתרכז, להתחמם.‬
‫בלבלת אותי לגמרי, אתה הורג אותי.‬
‫אתה יכול להירגע?‬ ‫-לא, אני לא יכול.‬
‫אני רוצה שתירגע, אל תתעצבן.‬
‫הבחורה והכלב יהיו לתקופת ניסיון, בסדר?‬
‫רוחות קלות עד מתונות באזור המערבי.‬
‫נהדר. בהצלחה, חתיך.‬ ‫-תודה, מקסימה.‬
‫איפה הזאב?‬
‫זהירות, זה חם.‬
‫לעזאזל עם זה.‬ ‫-מה קרה?‬
‫נכוויתי.‬ ‫-אמרתי שזה חם!‬
‫נו, באמת.‬ ‫-תראה את הכוויה הזאת.‬
‫אנחנו מוכנים.‬ ‫-אנחנו מוכנים.‬
‫יופי, "אנחנו מוכנים". תראה את זה.‬
‫זה נפוח?‬
‫לא. אלוהים, מיגל. אתה נראה נהדר.‬
‫קרון רכבל התרסק בסלטה.‬ ‫החדשות יתנו לנו אחוזי צפייה גבוהים.‬
‫לא.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫טוב.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-כן.‬
‫מוכן, מיגל?‬ ‫-כן.‬
‫כן, אני נהדר.‬
‫בוא נצטיין. זה היום שלך.‬
‫תן את הכול.‬ ‫-קדימה.‬
‫מצלמות, היכון. אקשן!‬
‫מבואנוס איירס, ארגנטינה,‬
‫זו תוכנית מזג האוויר הראשונה במדינה.‬
‫איתכם הערב, החזאי המדהים,‬
‫האיש שמוריד אלים על ברכיהם…‬
‫מיגל כתב את זה?‬
‫כן, הוא קיבל השראה‬ ‫מהכניסה לזירה של אפולו ב"רוקי 4".‬
‫קבלו את…‬
‫מיגל פלורס!‬
‫"הינה בא מיגל‬
‫מיגל יודע, מיגל מדייק‬
‫תלבשו ז'קט אם הוא אומר‬
‫אם מיגל יגיד שיהיה גשום‬
‫אל תהיו עקשנים, קחו מטרייה‬
‫הינה בא מיגל"‬
‫- עם מרי אוליבה -‬
‫"מיגל כאן‬
‫הינה בא מיגל‬
‫מיגל כאן"‬
‫ברוכים הבאים ל"מופע מזג האוויר".‬
‫תוכנית מזג האוויר הראשונה‬ ‫בטלוויזיה הארגנטינאית.‬
‫זה מדהים.‬
‫איך איש לא חשב לעשות תוכנית על מזג האוויר?‬
‫אני חושב…‬ ‫-מה קרה, סבא?‬
‫תעיף את האידיוט הזה…‬ ‫-אבא יהרוג אותי אם אעביר תחנה.‬
‫רבים שואלים אותי,‬
‫"מיגל, למה צריך תוכנית על מזג האוויר‬ ‫אם אפשר לקרוא על זה בטלפון?"‬
‫כאן נראה להם שהיישומונים האלה‬
‫שיקרו לנו‬
‫כל חיינו.‬
‫לעזאזל!‬
‫לואיס!‬
‫מה קרה?‬
‫מה הלאה?‬
‫תסתכל עליי!‬
‫דת שבה אלוהים הוא טלפון חכם‬ ‫בנפח 1,500 ג'יגה־בייט?‬
‫צריך להיזהר, בסדר?‬
‫ייתכן שזה לא רעיון רע‬
‫לחזור בתשובה פשוט על ידי טעינת סוללה.‬
‫הברגתי את זה לפני כמה ימים.‬
‫אבל אי אפשר לתקן את זה בהברגה.‬
‫צריך להחליף את הברז, את הזרבובית, הכול.‬
‫מריסה, תדאגי לעוף.‬
‫אני אשטוף את העגבניות בשירותים.‬
‫זה הפתרון שלך?‬
‫נמאס לי!‬
‫כמה עולה הנוזל שאתה שם על צמיגים?‬
‫לא הרבה.‬
‫אתה יכול להקשיב לי?‬
‫אני מקשיב, מריסה, תירגעי קצת!‬
‫זו התוכנית הראשונה של מיגל פלורס.‬
‫אני רוצה לצפות בו, או לפחות להקשיב לו.‬
‫זו בקשה מוגזמת?‬
‫זה חשוב יותר מהכיור במטבח?‬
‫מה חשוב יותר?‬ ‫-הנוזל, לואיס.‬
‫כן, זה חשוב יותר. זה כלי עבודה.‬
‫סיימתי.‬
‫איך הרייטינג?‬
‫נהדר. שיא של 17 נקודות.‬
‫ערוץ 12 עומד על 11.‬
‫כן, מיגל!‬
‫נכון אמרתי שהוא גאון? קדימה, מיגליטו!‬
‫יש לי חדשות נהדרות לתושבי בואנוס איירס.‬
‫הלילה ומחר בלילה‬
‫יהיה בהיר לחלוטין, עד 22 מעלות.‬
‫אני, מיגל פלורס, "החסין מטעויות",‬
‫ערב לכך.‬
‫העוף הזה קשה כמו סלע.‬
‫כתוב כאן שיש סיכוי‬ ‫של 20 אחוז לסופה בשתיים בלילה.‬
‫היישומונים האלה אף פעם לא נכונים.‬
‫אתמול הם אמרו "גשם כל היום". שום טיפה.‬
‫שום טיפה.‬
‫אבא שלך מאמין בקומיקאי בטלוויזיה‬ ‫יותר מאשר במדע.‬
‫קומיקאי? מיגל פלורס‬ ‫למד את זה במשך שש שנים.‬
‫הוא תמיד אומר את זה.‬
‫עוף מחורבן!‬
‫בכל מקרה, לואיס,‬
‫למה שלא תכניס את המונית לחניה ליתר ביטחון?‬
‫יהיה בהיר הלילה. לא שמעת? להגביר?‬
‫תעשה מה שאתה רוצה.‬
‫כמו תמיד, בסוף אתה עושה מה שאתה רוצה.‬
‫זהו זה.‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-אלה זיוני שכל!‬
‫שוטף עגבניות בשירותים.‬
‫היא אמרה "זיוני שכל".‬
‫נסעתי תשע שעות במונית היום. תשע שעות.‬
‫הנוסע הראשון הביא אותי למרכז העיר.‬
‫הרחוב הראשי נחסם בגלל הפגנה.‬
‫אכלתי רק כריך נקניק וגבינה לארוחת צוהריים,‬
‫תוך כדי שהרמזור היה אדום.‬
‫הרווחתי פחות מ־1,500 פסו,‬ ‫ואת רוצה שאבזבז 700‬
‫על מקום חניה במרחק 15 רחובות.‬
‫למה אתה נוהם כל הזמן, אבא?‬
‫אתה נשמע כמו כלב!‬
‫טוב, זה נגמר.‬
‫בואו נראה מה הכלב יאכל עכשיו.‬
‫תראה, זה השני.‬ ‫-אלוהים.‬
‫את תמיד צריכה להיות הצודקת.‬
‫ואתה לא.‬ ‫-לא.‬
‫אתה אוהב לנצח.‬
‫והערב ניצחת.‬
‫זכית בגדול, חסין מטעויות שכמוך.‬
‫עוצר נשימה,‬
‫דליק.‬
‫שנלך לחדר?‬ ‫-אני רוצה להגיד שלום לאוסבלדו.‬
‫אוסבלדיטו. בסדר.‬ ‫-רק שנייה.‬
‫אני אחכה בחדר שלך.‬ ‫-אני מגיע, אוסבלדו.‬
‫היי.‬
‫היי, אוסבלדיטו.‬
‫אוסבלדו, איפה אתה?‬
‫הייתי טוב היום, אוסבלדיטו.‬
‫הייתי טוב.‬
‫רייטינג של 19.2.‬
‫אני שמח כל כך.‬
‫נשיקות, נתראה מחר. שינה ערבה.‬
‫מה קרה, לואיס?‬
‫לא, תפסיקי.‬ ‫-בוא הנה.‬
‫לא!‬
‫מה אתה עושה? השתגעת?‬
‫אמרתי לך לשים את המכונית בחניה!‬
‫אל תגידי לי "אמרתי לך". לעזאזל!‬
‫אנחנו נמות פה!‬
‫הוא הבטיח!‬
‫הוא אמר "שמיים בהירים".‬
‫הוא אידיוט!‬
‫אידיוט!‬
‫תיכנס, לואיס!‬
‫תיכנס, לעזאזל!‬
‫היי.‬
‫בוקר טוב.‬
‫מה השעה?‬
‫9:30.‬
‫מה השעה?‬
‫9:30.‬
‫איך?‬
‫אמרתי לך להעיר אותי ב־8:30, לא?‬
‫אני יודעת, אבל ישנת בכזו שלווה שלא יכולתי.‬
‫הקפה שלך.‬ ‫-תודה.‬
‫מה שלומך?‬
‫טוב. בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫השקת את הצמחים?‬
‫מה?‬
‫השקת את הצמחים ליד החלון?‬
‫לא.‬
‫אני ממש אאחר.‬
‫ישנתי נורא. התעוררתי מהסופה,‬ ‫ולא הצלחתי לחזור לישון.‬
‫איזו סופה?‬
‫בסביבות 3:00. היה גשום בטירוף.‬
‫טוב, נתראה הערב?‬
‫תתקשר אליי ונעשה משהו הערב.‬
‫כן. ביי.‬
‫…מעיד בפני בית המשפט.‬
‫היא פותחת במאבק משפטי‬ ‫נגד אביה, ג'יימי ספירס.‬
‫אך למרבה הצער,‬
‫אלה החדשות הגדולות כרגע.‬ ‫בתוך חמש דקות נהיה תוהו ובוהו.‬
‫גשם זלעפות‬
‫וברד כבד‬
‫עם רוחות של עד 70 קמ"ש,‬
‫גרמו להרס עצום‬
‫בבואנוס איירס רבתי.‬
‫לא יכול להיות.‬
‫- ברד וגשם זלעפות -‬
‫האם בואנוס איירס יכולה‬ ‫להפוך לעיר טרופית, אנטוניו?‬
‫זה נראה ככה.‬
‫צפו בתיעוד שצולם…‬
‫- מקסי, הודעה קולית,‬ ‫72 הודעות שלא נקראו, 47 שיחות שלא נענו -‬
‫פלורס! לך תזדיין!‬
‫תראה, הינה הוא!‬
‫תדאגי שהאידיוט הזה ינודה. תצלמי אותו.‬
‫בבקשה.‬ ‫-הינה, תצלמי אותו.‬
‫אלוהים, די.‬
‫- שרפת גופות חיות מחמד -‬
‫פלורס!‬
‫אתה תשלם על זה, מטומטם?‬
‫לא, סליחה.‬ ‫-מניאק.‬
‫אוי, מיגליטו, ממש פישלת.‬
‫אלבירה.‬ ‫-מה אתה מתכוון לעשות?‬
‫זה בסדר, אלבירה.‬
‫עשית לי חורים במכונית, טמבל!‬
‫אוי, אלוהים. המונית שלי.‬
‫הינה הוא. לך.‬
‫עצור.‬ ‫-מיגל, הם יעשו בך לינץ'.‬
‫אלוהים.‬
‫רוצח!‬
‫תגובות חריפות ברשתות החברתיות‬ ‫נגד מיגל פלורס.‬
‫הטוויטר התפוצץ.‬
‫כמה אזכורים ראויים לציון:‬
‫לואיס קראוס אומר,‬ ‫"במקום להתמקד בליצני התקשורת האלה,‬
‫למה הם לא נותנים זמן מסך‬ ‫לגיבורים האלמונים‬
‫שעובדים בשירות המטאורולוגי?"‬
‫ראוי לשאול, "מי אשם?"‬
‫מישהו מהשירות המטאורולוגי,‬
‫או אנחנו, מכיוון שאנחנו מאמינים‬ ‫כי ראינו את זה בטלוויזיה?‬
‫אני צריך לעשות עיקוף, הדרך לפנינו חסומה.‬
‫הסופה שברה רמזור.‬
‫הצופים כותבים, "חסרי תועלת שכמוהם,‬
‫הם הרסו את העיר בשביל רייטינג."‬
‫טיטו דלאפה אומר, "אני חושב‬ ‫שהם משתמשים בפלורס כשעיר לעזאזל".‬
‫התורים למוסכים נמתחים לאורך חמישה רחובות.‬
‫הם ירוויחו יותר כסף מכריסטיאנו רונאלדו.‬
‫מבחינתי, הוא איבד את הקסם שלו.‬
‫תאהבו אותו או תשנאו אותו,‬
‫בכל מקרה זו רק הייתה תחזית שגויה.‬
‫אף אחד לא מת, בואו נירגע.‬
‫מיגל פלורס: מלאך או שטן?‬
‫האם אנחנו עומדים בפני פיצול חברתי חדש?‬
‫זה ייקח עוד הרבה זמן?‬
‫לא.‬
‫קח.‬
‫זה כדור להפגת מתחים.‬
‫זה עובד. אם אתה רוצה, תמחץ אותו.‬
‫הינה זה.‬
‫לוגן 2020…‬ ‫-2020, כן.‬
‫לוחית רישוי "בי־איי־477־סי־בי".‬
‫נכון.‬
‫הפוליסה שלך לא מכסה נזקי ברד.‬
‫היא כן. תבדוק שוב, זה ביטוח "כל הסיכונים".‬
‫כן, כמובן…‬
‫"כל הסיכונים" זו כותרת.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫קראת את האותיות הקטנות?‬
‫לא קראתי. סמכתי עליכם.‬
‫רכשתי פוליסת "ביטוח כל הסיכונים"‬ ‫והנחתי ש"כל" פירושו הכול.‬
‫כמובן. כן.‬
‫"כל" פירושו הכול, מלבד ברד בפוליסה הזאת,‬
‫אבל אם תרצה, נוכל לשדרג.‬ ‫אוכל להגיד לך כמה זה יעלה.‬
‫תקשיב, ילד.‬
‫אני משתמש במכונית שלי לעבודה.‬
‫כמובן.‬
‫קח.‬
‫לא, זה בסדר. זה שי מהחברה.‬
‫שמור את זה.‬
‫לא. קח את זה.‬
‫בוקר טוב, דומינגו.‬
‫מיגליטו.‬
‫הבאתי לך את תלושי המשכורת.‬ ‫-נהדר.‬
‫שב.‬ ‫-בסדר.‬
‫מה דעתך על איטפריקה?‬
‫מה?‬ ‫-איטפריקה, בברזיל.‬
‫מעולם לא הייתי שם.‬ ‫-נהדר שם. דרומית לבאהיה.‬
‫טמפרטורה ממוצעת של 30 מעלות,‬ ‫בגדי ים, קוקטיילים…‬
‫הסמבה שם מטורפת.‬
‫כל האווירה הברזילאית השמחה די מעצבנת אותי.‬
‫הרשת יכולה להשיג כרטיסים בחצי מחיר.‬
‫אתה יוצא לחופשה?‬
‫לא. אתה יוצא.‬
‫פישלת בגדול, מיגל.‬
‫תראה, אתה מכיר אותי היטב.‬
‫גוסטבו, אתה יודע מי אני, איך אני עובד.‬
‫ניתחתי את הדוחות לפרטי פרטים.‬
‫אני לא יודע מה קרה.‬ ‫-היית ערב לכך.‬
‫"אני ערב לכך."‬
‫כן, זה נכון, אבל זה משפט המחץ שלי.‬
‫אנשים אוהבים משפטי מחץ.‬ ‫-לא, אנשים אוהבים שמבדרים אותם.‬
‫הם רוצים לנקות את הראש,‬ ‫לשכוח את הצרות היומיומיות שלהם.‬
‫זוכר שאמרתי לך?‬
‫התוכנית נועדה לבדר.‬
‫זה היה פשוט, מיגל.‬
‫טוב, אז טעיתי.‬ ‫הייתי אמור לטעות בשלב מסוים.‬
‫גוסטבו, בחייך. מעולם לא טעית?‬
‫כמה תוכניות שלא עבדו שידרת בטלוויזיה?‬
‫אתה "החסין מטעויות".‬
‫נכון? "רוקי 4".‬
‫נכון? "החסין מטעויות" אף פעם לא טועה.‬
‫יש לך מושג כמה הרס גרמה הסופה הזאת?‬ ‫-כן.‬
‫אתה יודע כמה מהצופים שעוקבים אחריך מדי יום‬
‫ספגו פגיעות בגגות שלהם, בבתים, ברכבים,‬
‫בחלונות, ובעוד כל מיני דברים?‬
‫כמובן, אבל הם יבינו.‬
‫שינויי האקלים שינו דברים.‬
‫אנשים יודעים…‬
‫לא. אנשים לא יודעים כלום.‬
‫לא, סליחה. אנשים יודעים.‬
‫הם יודעים שהם יצטרכו להוציא כסף שאין להם‬
‫כדי לתקן דברים‬ ‫שהם צריכים לתקן בגלל הטעות שלך.‬
‫אתה רוצה להגיד שהסופה קרתה באשמתי?‬
‫מה זאת אומרת? לא.‬
‫מה אתה אומר? אני משתגע.‬
‫לא, לך לאיטפריקה.‬
‫אל תשתגע. קח חופשה.‬
‫אתה מפטר אותי?‬ ‫-לא.‬
‫הרגע אמרתי שאני נותן לך חופשה מוקדמת.‬
‫ואז נראה.‬
‫אתה יודע שאנשים שוכחים הכול.‬
‫בקרוב יהיה להם מישהו אחר לשנוא.‬
‫רגע, גוסטבו.‬
‫אתה לא יכול לבטל את התוכנית.‬
‫שודר רק פרק אחד.‬
‫כמובן. על זה אנחנו מסכימים.‬
‫התוכנית תמשיך.‬
‫התוכנית תמשיך, אבל אתה לא.‬
‫אני לא מאמין…‬
‫איך תחזית שגויה אחת‬ ‫יכולה להיות סופה של קריירה ארוכה?‬
‫תחזית שגויה?‬
‫ראית מה קורה ברשתות החברתיות?‬ ‫-אז? אתה יודע איך האנשים שם.‬
‫אין שום לקיחת אחריות.‬
‫האנשים האלה הם הלקוחות שלנו,‬
‫הם מחליטים מה יהיה עתידנו כאן.‬
‫הם לא מחליטים, אתה מחליט.‬ ‫-בסדר, אם אתה אומר.‬
‫הם מחליטים בשבילי.‬
‫אנחנו דמוקרטיה אמיתית.‬
‫הם מצביעים, אני מציית.‬
‫אלה החוקים.‬
‫אתה אמור כבר לדעת את זה.‬
‫אוי.‬ ‫-אוי.‬
‫אני יודע מה זה אומר…‬
‫כלומר, כמובן. טוב.‬
‫אתה תחליט אם אישאר או…‬
‫לא. הם מחליטים בשבילך.‬
‫סליחה ששאלתי, פשוט לאחרונה‬
‫קשה להבין איך דברים עובדים.‬
‫כן, אני הולך לאולפן.‬
‫אבל אין לי מסוק, בסדר?‬
‫כרמנסיטה.‬
‫כן?‬
‫שקט, מקליטים.‬
‫ידעת, נכון?‬
‫לכן התנהגת אחרת.‬
‫ידעת.‬
‫"בין אם חם או קר‬
‫תמיד יהיה לכם את הטוב ביותר…"‬
‫הערב תצטרף אליכם,‬
‫המנחה הכוכבת שלנו,‬
‫מרי אוליבה!‬
‫- מנחה: מרי אוליבה -‬
‫זה לא ייאמן. זה…‬
‫מותק, תפתח את הפה.‬
‫לא, מה זה?‬
‫רסקיו רמדי, זה טוב בשבילך. הינה.‬
‫קצת יותר למטה.‬
‫"אם גשום, אל דאגה‬
‫היא תעודד אותך מייד‬
‫מרי כאן‬
‫וגם סימון‬
‫מרי כאן‬
‫וגם סימון"‬
‫תראי אותה, סוזנה.‬
‫ערב טוב!‬
‫ברוכים הבאים ל"מופע מזג האוויר".‬
‫תודה שהצטרפתם אלינו.‬
‫לפני שנתחיל,‬
‫אני וסימון רוצים לשלוח את אהבתנו‬
‫לחבר שלנו, מיגל פלורס,‬
‫שמתמודד כרגע עם בעיות רפואיות.‬
‫אנחנו מקווים שהוא יחלים בקרוב.‬
‫מיגל,‬
‫תהיה חזק.‬
‫הנשיקה הזאת בשבילך.‬
‫יופי. זה טוב.‬
‫מה? אני בריא מתמיד.‬
‫מניאקים!‬
‫תירגע. זה לא טוב בשבילך.‬
‫הדבר הזה לא טוב בשבילי! הפייק ניוז האלה.‬
‫אלוהים. מה קורה?‬
‫ברצינות. מה קורה?‬
‫אנשים ברחוב אומרים שהם אוהבים אותי.‬
‫הם מכירים אותי.‬
‫כן.‬
‫עכשיו אני אשם בכול.‬
‫אני שמוק ציבורי.‬
‫מם מחורבן. לא!‬
‫כשהחיים נעשים קשים, תתגברו על הסערה!‬
‫לא…‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫הטלפון שלי!‬ ‫-הינה הוא.‬
‫לא, הוא כאן!‬ ‫-תירגע.‬
‫לא, נמאס לי.‬
‫אני לא. לא עוד.‬
‫עכשיו הם ישמעו אותי.‬
‫הלו?‬ ‫-היי. תעבירי אותי לגוסטבו, בבקשה.‬
‫מי זה?‬ ‫-את יודעת מי זה. אל תעמידי פנים.‬
‫תעבירי…‬ ‫-גוסטבו באולפן.‬
‫הוא לא באולפן, הוא לידך. אל תשקרי לי.‬
‫הוא יצא הרגע.‬
‫אני,‬
‫תני לי להבהיר,‬
‫התוכנית שמשודרת היא שלי,‬ ‫ואת יודעת את זה.‬
‫אני יצרתי את התוכנית הזאת.‬
‫הלו?‬
‫היא ניתקה. מניאקית!‬ ‫-תירגע.‬
‫תפסיק.‬ ‫-היא ניתקה!‬
‫היא ניתקה!‬ ‫-מיגל!‬
‫תירגע, בבקשה! אתה תחטוף התקף לב.‬
‫מה זאת אומרת? הו!‬
‫מה זה?‬ ‫-חכה.‬
‫זו בובה של חיה.‬ ‫-מה…?‬
‫מי זרק את החרא הזה?‬
‫מה זה?‬ ‫-תירגע, מיגל.‬
‫אל תיגע בזה. אולי זו פצצה.‬ ‫-תפסיק.‬
‫זה קטשופ, לא דם.‬
‫קטשופ? מי זרק את זה?‬
‫מי זה היה?‬ ‫-מותק, חכה.‬
‫מי זרק את זה? ולמה?‬
‫מי זה?‬
‫אה?‬
‫זהירות.‬
‫תיכנס, מיגל.‬ ‫-כן.‬
‫אבל למה?‬
‫אבל…‬
‫נו, מיגל.‬ ‫-מה זה היה?‬
‫- לך לעזאזל, פלורס‬ ‫תפרוש, איש מת -‬
‫לך תזדיין, פלורס.‬
‫- מבוטל -‬
‫פלורס, אתה אידיוט!‬
‫צא החוצה, מיגל!‬
‫לך תזדיין!‬
‫בוא הנה, פלורס!‬ ‫-לך תזדיין, פלורס…‬
‫אני כאן, מיגל.‬ ‫-בסדר.‬
‫אתה מוכן?‬ ‫-הכנסת את המכונית לחניה?‬
‫האישה לא נתנה לי, נאלצתי לשלם לה.‬
‫באמת?‬ ‫-אמרת לה לתלות את הבגדים שלה.‬
‫אני לא מאמין. איזו אישה רעה.‬
‫נתתי לה הכול. סרטונים לה ולמשפחה שלה.‬
‫חתימות…‬ ‫-די!‬
‫אתה יודע איך אנשים יכולים להיות.‬
‫אנחנו נאחר.‬ ‫-כן.‬
‫איך אוכל לעזור?‬
‫לא, זה הכול. תטפל בדג.‬
‫שים אותו בשקית עם מים.‬
‫גם אוסבלדו בא?‬
‫מה אמרת? אוסבלדו? מה?‬
‫לאן שאני הולך, אוסבלדו הולך אותי.‬
‫בסדר.‬ ‫-אבל…‬
‫לך תזדיין, פלורס!‬
‫אנחנו מתחמקים, מיגל!‬
‫אתה בסדר, מיגל?‬
‫תקשיב לעצמך, מקסי.‬
‫כמעט הגענו.‬
‫לאט, מטומטם!‬
‫מצטער.‬
‫כמעט הגענו, מותק.‬
‫אתה לבן כמו סדין.‬
‫למה שלא אהיה?‬
‫לא יכולתי לנשום.‬
‫קח את אוסבלדיטו, בבקשה.‬
‫קח את אוסבלדו.‬ ‫-בסדר.‬
‫איך הכול פה?‬ ‫-בסדר.‬
‫טוב, תקשיב.‬
‫שים לב.‬ ‫-טוב.‬
‫תתקשר לחרונימו מרטנס.‬
‫תגיד לו שיעביר אותי‬ ‫במסלול המהיר, לאח"מים. בסדר?‬
‫סיפרת למרטנס?‬ ‫-התקשרתי אליו.‬
‫התקשרתי אליו והוא לא ענה.‬
‫הוא בטח עסוק.‬
‫טוב, מהר. בוא נזוז.‬ ‫-בסדר.‬
‫בוא.‬ ‫-כן, זה הוא.‬
‫בוקר טוב.‬
‫חורחה, קפה, בבקשה.‬
‫עם מכסה. לקחת.‬
‫בסדר.‬ ‫-ותבחר בשבילי שלושה מאפים.‬
‫חורחה מוכר גלידה, לואיס.‬
‫כדאי שתזמין ברד.‬
‫אל תכעס, אחי. זאת בדיחה.‬
‫מה קרה?‬
‫"החסין מטעויות" טעה?‬
‫אתה יודע למה זה קרה?‬
‫אתה חייב להתעדכן בטלפון שלך.‬
‫אלדו, למה לא התעדכנת?‬ ‫-מה?‬
‫בטלפון שלך.‬
‫אתה לא רואה שהמכונית שלך נדפקה?‬
‫המכונית שלי בסדר.‬
‫בסדר?‬
‫עכשיו היא בסדר!‬
‫מה אתה עושה? מניאק!‬
‫אני אהרוג אותך!‬ ‫-תתרחק!‬
‫למה אני עומד בתור?‬ ‫-כי מרטנס לא כאן.‬
‫למה לא?‬ ‫-ככה.‬
‫יש לי רעיון, תעמוד בתור‬ ‫של אנשי צוות ודיפלומטים,‬
‫ויהיה בסדר.‬
‫למה?‬ ‫-כי אתה מיגל פלורס. מיגל?‬
‫תפסיק.‬ ‫-בסדר.‬
‫תתקשר אליי כשתגיע לקורדובה.‬ ‫-בסדר.‬
‫שמור על עצמך, אתגעגע אליך.‬ ‫-בסדר.‬
‫מספיק, מקסי.‬
‫מה שלומך?‬
‫תתקדם.‬ ‫-תודה.‬
‫צעיף, משקפיים, כובע ושעון, בבקשה.‬
‫אין עליי מתכת.‬
‫השעון ממתכת.‬ ‫-אתה צודק.‬
‫הכול.‬
‫יש לי דלקת גרון.‬
‫תתקדם, פלורס.‬
‫תודה.‬
‫כמעט הגענו, אוסבלדיטו.‬
‫כמעט הגענו, יקירי.‬
‫כמעט הגענו.‬
‫- שירותים -‬
‫שברת לי שני חלונות.‬
‫שלושים אלף פסו לחלון.‬
‫הינה פרטי הבנק שלי.‬
‫אידיוט.‬
‫גבירותיי ורבותיי, ברוכים הבאים לקורדובה.‬
‫אתה פנוי?‬
‫פלורס, מה שלומך? תיכנס.‬ ‫-בסדר.‬
‫חזרת, חבוב.‬
‫דפקת את בואנוס איירס.‬
‫אבא?‬
‫מה אתה עושה פה?‬ ‫-ביקשת ממני לבוא.‬
‫באמת?‬
‫כדי להסדיר את העניין עם הבית, קרלה.‬
‫אבל לא ענית להודעות שלי.‬
‫הינה אני.‬
‫שמעתי מה קרה, אבא. זה בכל מקום.‬
‫זה מטורף.‬
‫אני לא רוצה להיות תמימה.‬
‫באת לכאן כדי להתחבא?‬
‫לא, למה את אומרת את זה? לא!‬
‫מה זה?‬
‫אוסבלדיטו. מעולם לא סיפרתי לך עליו?‬
‫אוסבל… מעולם לא סיפרת לי, לא.‬
‫אני ממהרת. אני חייבת להגיע לבית החולים.‬
‫קח חדר בבית מלון, ואני אתקשר אליך.‬
‫רגע…‬ ‫-אוי, הרנטגן!‬
‫לא, יש לי את זה כאן.‬
‫אתה עדיין כאן?‬
‫לך למלון, אבא. אני אתקשר אליך.‬
‫לא אוכל להישאר במלון בגלל התקרית, קרלה.‬
‫ואתה אומר שלא באת כדי להתחבא. לא ייאמן.‬
‫באתי גם כדי לראות אותך.‬
‫כן.‬ ‫-בסדר.‬
‫חשבתי שאוכל לשהות‬ ‫בחדר שהיה שלך כשהיית ילדה.‬
‫אני משתמשת בו לאחסון.‬ ‫-אבל שמרת את המיטה?‬
‫יש עליה המון דברים.‬
‫אל תדאגי, אני אטפל בזה.‬ ‫לכי לעבודה, זה בסדר.‬
‫יש צרור נוסף של מפתחות מעל המקרר.‬
‫תודה, מותק. שיהיה לך יום נעים.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬ ‫-ביי.‬
‫- האוניברסיטה הלאומית של קורדובה -‬
‫- תודה, קרלה -‬
‫- תודה שטיפלת בי‬ ‫את נהדרת -‬
‫זהירות, זה עומד להתחיל בכל רגע.‬
‫זה נראה טוב?‬ ‫-לא, זה…‬
‫שמאלה.‬ ‫-ככה?‬
‫אתה צריך עוד אור?‬
‫עוד טיפה אחורה.‬
‫אנדי, אלה החדשות הגדולות של היום.‬
‫זה נמצא בכותרות, מריה.‬ ‫-בהחלט.‬
‫מרי אוליבה וההפקה‬ ‫חוזרים ואומרים שמיגל חולה.‬
‫אני לא רוצה להיות מרושע.‬ ‫אני מחבב את מיגל, באמת,‬
‫עקבתי אחר התחזיות שלו מדי יום.‬
‫"עקבת"? בלשון עבר?‬ ‫-כן. רוצה לראות את המכונית שלי?‬
‫אני חייב לומר שמיגל ברח כמו עכבר,‬
‫והתמונה הזאת שנשלחה‬ ‫ממאזין בשדה התעופה מוכיחה זאת.‬
‫מה הוא מחזיק בידו?‬ ‫-דג, מריה.‬
‫החבר היחיד שנותר לו, דג.‬
‫מניאק.‬
‫אבא.‬
‫כן?‬
‫מה זה?‬
‫קניתי אקווריום.‬
‫זה היה ב־30 אחוז הנחה.‬
‫קדימה, תגיד שלום לאחותך.‬
‫לא, כל זה. ניקית?‬
‫אה, כן. היה קצת מבולגן.‬
‫כן.‬ ‫-טוב.‬
‫מבולגן?‬
‫זה הבלגן שלי, ואני יודעת איפה כל דבר נמצא.‬ ‫-בסדר.‬
‫איפה ספר הפיזיולוגיה שהיה בפינה ההיא?‬
‫הספר האדום נמצא פה.‬ ‫-לא, לא פה.‬
‫אל תזיז את הדברים שלי.‬ ‫-בסדר.‬
‫בבקשה.‬ ‫-בטח. אין בעיה.‬
‫אני, לאן את הולכת?‬
‫לקנות אוכל. סליחה, אני מתה מרעב.‬
‫אין צורך. אבא הכין את המנה האהובה עלייך.‬
‫אטריות ורוטב ורוד‬
‫עם נקניק בולונז.‬
‫תשטפי ידיים, קדימה.‬
‫להגיע לשעת צפיית השיא זה יעד…‬
‫משעמם לך.‬
‫לא.‬
‫זה היה פיהוק גדול.‬
‫לא, אני עייפה, אבא.‬
‫אני ערה מ־6:00.‬
‫ברור, כמובן.‬
‫מה רציתי להגיד?‬
‫לגבי שעת צפיית השיא…‬ ‫-לא.‬
‫אה, הנוטריון.‬
‫אתקשר אליו מחר ואקבע פגישה בהקדם האפשרי,‬
‫כדי שנוכל לסיים את עניין ההסדרה.‬
‫מושלם.‬ ‫-בסדר.‬
‫מה את מתכננת לעשות עם הבית?‬
‫למכור אותו.‬
‫ואז לאן תלכי?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫יש כל כך הרבה היסטוריה בבית הזה.‬
‫הוא היה של סבא שלך, דומינגו.‬
‫זוכרת אותו? הוא אהב אותך כל כך.‬
‫הוא תמיד אמר "אל תיגע בקרלה".‬
‫הוא אהב אותך.‬
‫וזה הדבר היחיד‬
‫שהוא השאיר בשביל אימא שלך.‬
‫הדבר היחיד.‬
‫מה?‬
‫אתה מנסה לעורר בי אשמה‬ ‫לגבי הירושה המשפחתית?‬
‫לא, על מה את מדברת?‬
‫זה נראה ככה.‬
‫לא, בכלל לא. אבל אני חייב להודות.‬
‫חשבתי שתישארי כאן.‬
‫כן, ושתהיה לך משפחה.‬ ‫-לא.‬
‫זה לא מעניין אותי.‬ ‫-לא?‬
‫לא.‬
‫תניחי לזה, אני אשטוף.‬ ‫-לא, אני אשטוף.‬
‫מה שלום מאורו? את עדיין יוצאת איתו?‬
‫מרסלו?‬
‫מרסלו.‬
‫זה בטח מרסלו, אני לא מכירה אף מאורו.‬
‫למה אמרתי "מאורו"?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫גם אני לא מכיר אף מאורו.‬
‫אתם עדיין יוצאים?‬
‫לא.‬
‫למה?‬
‫השתעממתי.‬
‫חבל, חיבבתי אותו.‬
‫לא חיבבת את מרסלו, אבא. בבקשה.‬
‫פגשת אותו רק פעם אחת.‬
‫זוכר איך העברת את כל הארוחה?‬
‫כל הזמן דיברת על עצמך‬ ‫ועל ההצלחה שלך במטאורולוגיה.‬
‫אתה לא מכיר אותו.‬
‫טוב.‬
‫את יוצאת עם מישהו עכשיו?‬
‫לא.‬
‫החלטת להתמקד בקריירה שלך.‬
‫כן. כמוך.‬
‫את עוברת תקופה.‬
‫זאת לא תקופה.‬ ‫-את תראי.‬
‫בסופו של דבר תרצי ילד.‬
‫לא!‬
‫אני לא ארצה ילדים. אני לא מעוניינת.‬
‫את אומרת את זה עכשיו. חכי עוד חמש שנים.‬
‫גם אז לא אשתנה.‬
‫אני לא מעוניינת, אבא.‬
‫את רופאת ילדים.‬
‫נו?‬
‫והתפקיד שלך הוא לרפא ילדים.‬ ‫-ילדים של אחרים.‬
‫זה כבר קיים.‬
‫הם כבר כאן, לא ילדתי אותם.‬
‫מישהו צריך לרפא אותם.‬
‫רצית לשטוף כלים?‬ ‫תעשה אותם. אני צריכה לנוח.‬
‫אבא.‬
‫זה לא נראה לך…‬
‫משונה? מוזר?‬
‫מה?‬ ‫-זה. אתה ואני.‬
‫כשאני מדברת איתך, אני מרגישה‬
‫כאילו אני לא מכירה אותך,‬
‫אני מרגישה שאני מדברת‬ ‫עם מכר שאני פוגשת מדי פעם.‬
‫אבל אני לא מרגישה שאני מדברת עם אבא שלי.‬
‫אני לא.‬
‫תודה על ארוחת הערב.‬
‫מה שלומך?‬
‫את הקונסיירז'ית?‬
‫לא, עברתי פה,‬
‫ראיתי את כל החרא של הכלבים,‬ ‫אז החלטתי לנקות.‬
‫מיגל פלורס גר כאן, נכון?‬
‫אתה עוד אחד מהחברים? מה הוא שבר?‬ ‫-כן.‬
‫את המכונית שלי.‬
‫הוא פה?‬
‫או שהוא איננו?‬
‫בטלוויזיה אמרו שהוא נסע לקורדובה.‬
‫זה נכון?‬
‫כן.‬
‫יש לו שם בת בשם קרלה.‬
‫יודעת איפה היא גרה?‬
‫אני לא יודעת, חבוב.‬
‫היא רופאת ילדים.‬ ‫היא עובדת בבית חולים ציבורי.‬
‫זה היה לפני שנתיים.‬ ‫אני לא יודעת אם משהו השתנה.‬
‫קרלה?‬
‫כן, קרלה.‬
‫חבוב, זוז. אתה מעכב אותי.‬
‫אני צריכה לסיים לנקות. קדימה, חבוב.‬
‫קדימה, לך.‬
‫בוקר טוב.‬
‫בוקר טוב, דוקטור.‬
‫איך האלוף ישן?‬
‫בסדר, הוא ישן טוב.‬
‫קצת כואב לו.‬ ‫-כן?‬
‫בגלל הניתוח.‬ ‫-כן.‬
‫הכול ממש חדש. הינה, שב קצת.‬
‫מחר נקבל את תוצאות המעבדה,‬
‫ונחליט איך להמשיך.‬
‫מה שחשוב הוא שהבחור הזה מרגיש בנוח.‬
‫עדיין לא קיבלת את התוצאות?‬
‫אנחנו צריכים לחכות למחר.‬
‫מה שברור זה שהוא לא מרוצה מההפקה,‬
‫ונראה שהוא החליט לעזוב. עוד נראה.‬
‫מיגל פלורס?‬ ‫-כן, הוא כאן בקורדובה.‬
‫אימא, מיגל.‬ ‫-בחזרה לשורשים שלו.‬
‫או שהוא מסתתר?‬
‫למה?‬
‫אנשים שראו אותו בקורדובה אומרים‬
‫שהוא בריא לחלוטין.‬
‫כל עניין חופשת המחלה נראה כמו תירוץ.‬
‫הם פיטרו את מיגל?‬ ‫-נראה ככה.‬
‫הוא מעריץ של מיגל פלורס.‬ ‫-באמת?‬
‫הוא רוצה להיות מטאורולוג.‬
‫מקסי.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫אני במיטבי.‬
‫מה קורה?‬
‫הייתי צריך לאסוף את הטיפות מבית המרקחת.‬
‫היום אשלח אותן לקורדובה.‬
‫תזוז קצת, אין לך מותניים. אתה שמן. תשחה.‬
‫מה?‬ ‫-לא, דיברתי עם אוסבלדיטו.‬
‫אז?‬
‫מה לעשות עם הדברים שיש לך מאחורי הקלעים?‬
‫מה זאת אומרת? למה?‬
‫לקחת אותם? לשלוח אותם לבית שלך?‬
‫אתה באולפן?‬ ‫-כן.‬
‫הם ביקשו ממך לפנות את חדר ההלבשה שלי?‬
‫הם הציעו.‬
‫מניאקים.‬
‫החדר הזה היה שלי במשך שנים.‬
‫הבית השני שלי, אני לא מאמין.‬
‫אני…‬
‫סליחה, מקסי. אני חייב לסגור,‬
‫הבת שלי מתקשרת.‬
‫לא, חכה. שלח לי את הכתובת‬ ‫כדי שאשלח לך את הטיפות.‬
‫בסדר, אעשה זאת.‬
‫קרלה.‬
‫היי, אתה יכול לבוא לבית החולים?‬
‫מה?‬
‫יש לי מטופל שמעריץ אותך ורוצה לפגוש אותך.‬
‫בסדר, בטח.‬
‫אגיע בקרוב.‬
‫תודה.‬
‫ביי, נתראה בקרוב.‬
‫הוא רוצה להגיד שלום, להצטלם…‬
‫בן כמה הילד?‬ ‫-שמונה.‬
‫היי.‬ ‫-היי, מה שלומך?‬
‫לא יכולת להסוות את עצמך קצת?‬
‫כובע, משקפיים, משהו.‬
‫אני לא יודע. מה הבעיה של הילד?‬ ‫-זה לא משנה.‬
‫אל תשאל…‬ ‫-אתה אגדה!‬
‫אל תשאל אותו מה הבעיה.‬ ‫תגיד שלום, תצטלם, זה הכול.‬
‫אבל אני רוצה לדעת מה…‬ ‫-זה לא משנה.‬
‫אל תדבר יותר מדי, אבא.‬
‫אל תעשה את הקטע האופטימי המוגזם שלך.‬
‫בסדר.‬
‫מה שמו?‬ ‫-רודריגו.‬
‫היי, רודריגו!‬
‫אימא, מיגל!‬
‫לא יכול להיות.‬ ‫-שלום, גברתי. נעים מאוד.‬
‫מה שלומך, רודריגו?‬
‫הבת שלי סיפרה‬ ‫שאתה צופה בי כל ערב בטלוויזיה,‬
‫ושאתה מעריץ.‬ ‫-בת?‬
‫הוא אבא שלך.‬
‫לא הופעת אתמול בלילה. פיטרו אותך?‬
‫לא, לקחתי כמה ימים לנוח, זה הכול.‬
‫ולבקר את בתך.‬
‫כן.‬ ‫-אתה מוכן להצטלם עם רודריגו?‬
‫בטח, אין בעיה.‬
‫ציפור קטנה לחשה לי‬ ‫שמישהו כאן יודע הרבה על מטאורולוגיה.‬
‫רודריגו, מה יהיה מזג האוויר מחר?‬
‫בין 15 ל־17 מעלות,‬
‫שבעים וחמישה אחוזי לחות וגשמים בודדים.‬
‫התקבלת! נתראה מחר בשידור.‬
‫הינה.‬
‫לחייך.‬
‫קדימה.‬
‫יהיה בסדר.‬
‫מה?‬ ‫-הילד. את עוד תראי.‬
‫אל תיתן תחזיות, אבא. אתה לא יכול לדעת.‬
‫אף אחד לא יכול לדעת.‬
‫אני לא סובלת אנשים שאומרים‬ ‫שהכול יהיה בסדר. הם לא יודעים!‬
‫זו משאלה, ביטוי.‬
‫חסר אחריות ומטופש לומר את זה.‬
‫הכול משתבש, ואז מה?‬
‫צריך לקחת אחריות.‬
‫בסדר.‬
‫אני מנסה להיות נחמדה.‬ ‫-את לא.‬
‫אני לא יודע איך זה להיות נחמדה בעינייך,‬ ‫אבל זה לא ככה.‬
‫זה לא.‬
‫אני נשאר עוד קצת, קרלה.‬
‫מה?‬ ‫-כן, החלטתי.‬
‫ומה עם העבודה שלך בבואנוס איירס?‬ ‫-לא, זה…‬
‫אני יודעת שאף אחד‬ ‫לא רוצה לראות אותך עכשיו,‬
‫אבל זה יעבור.‬
‫גם בקורדובה צריכים מישהו‬ ‫שיציג את תחזית מזג האוויר.‬
‫כבר יש לנו חזאים בקורדובה.‬
‫אף אחד לא טוב כמוני. אני בטוח.‬
‫כל תושבי הבירה שונאים אותך, אבא.‬
‫אל תרחיב את זה לכל המדינה.‬ ‫-קרלה!‬
‫בסדר.‬
‫סליחה, אני יודעת שזה היה מרושע.‬
‫יותר מדי לטעמי.‬ ‫-סליחה.‬
‫מרושע מדי.‬
‫ואני…‬ ‫-תקשיב.‬
‫אני צריכה שתצא מהבית בקרוב.‬
‫מה זאת אומרת "בקרוב"?‬
‫אני צריכה שלא תהיה שם בין 19:00 ל־23:00.‬
‫קרלה!‬ ‫-סליחה, שכחתי.‬
‫שכחתי שהזמנתי חברים.‬
‫לאן אלך לארבע שעות?‬
‫אני לא יודעת, אבא. צא להליכה.‬
‫צא לאכול משהו, זאת עיר נהדרת.‬ ‫-אז מה?‬
‫אני לא יכול להיות במקום ציבורי‬ ‫לאור כל המצב.‬
‫כולם מסתכלים עליי…‬ ‫-אני לא יודעת, אבא.‬
‫היו לי תוכניות לפני שבאת. בסדר?‬
‫כן.‬ ‫-אני צריכה את המרחב שלי, אבא.‬
‫אוי, קרלה. "אני צריכה את המרחב שלי".‬
‫טוב, בואי נדבר.‬
‫קרלה.‬
‫קרלה!‬
‫נעלת אותי בפנים.‬
‫את רצינית?‬
‫אבל…‬
‫לא ייאמן. אני לא קיים עבורך.‬
‫אני לא, ולא משנה מה.‬
‫לעזאזל. מה אעשה עכשיו?‬
‫סליחה, לא רוצה להטריד אותך.‬
‫אנשים לא מבינים, נכון?‬
‫כלומר, זה…‬
‫לא הוגן מה שהם עושים.‬
‫עוד אחד, בבקשה.‬
‫אף אחד לא יכול היה לחזות…‬
‫את הברד. אבל אני יכולתי לחזות את הסופה.‬
‫לא ראיתי את זה מגיע.‬
‫אמרתי משהו מצחיק?‬
‫לא.‬
‫זה ברנרדו.‬
‫מי זה ברנרדו?‬
‫ברנרדו,‬
‫תכיר את מיגל פלורס.‬
‫המטאורולוג המפורסם ביותר במדינה.‬
‫בסדר.‬
‫ברנרדו יודע הרבה על מזג האוויר.‬
‫הוא לא מדבר הרבה,‬
‫אבל כשהוא מדבר, הוא תמיד צודק.‬
‫גם אתה מטאורולוג?‬
‫חשבון, בבקשה.‬ ‫-לא.‬
‫תגיד לי את התחזית למחר ואנחנו מסודרים.‬
‫אין לי אותה.‬
‫אני בחופשה.‬
‫זה על חשבוני.‬
‫כבוד גדול לארח אותך כאן.‬
‫מחר גשם ב־7:14.‬
‫מה?‬
‫מחר ב־7:14 בבוקר ירד גשם.‬
‫בדיוק?‬
‫ב־7:14.‬
‫בסדר. תודה על הוויסקי.‬
‫פשטידת התרד והגבינה טובה.‬ ‫-ממש טעימה.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫היי, יש כאן מישהו. הוא אבא שלך?‬ ‫-לא.‬
‫אבא, חזרת מוקדם.‬
‫מוקדם? אמרת 23:00. עכשיו 23:45.‬
‫כבר?‬ ‫-כן, כבר.‬
‫היי, מיגל.‬
‫היי, מאורו. מה שלומך?‬
‫שמי מרסלו.‬ ‫-סליחה, אני תמיד מתבלבל בין השמות האלה.‬
‫זה בסדר.‬
‫הכול טוב?‬ ‫-כן.‬
‫יופי.‬
‫סליחה שאני פוגש אותך ככה.‬ ‫אילו ידעתי מראש, הייתי מתלבש.‬
‫לא, אין בעיה.‬
‫טוב, אני הולך לישון.‬
‫יש לנו שני ניתוחים מחר, אני צריך לנוח.‬
‫כמובן, אתה חייב לנוח.‬
‫מיגל, אני חייב לומר שהדג שלך נראה מעולה.‬
‫תודה, אבל הוא לא לאכילה.‬
‫כמובן, כן.‬
‫אבל הוא אוכל המון.‬
‫הוא ממש אהב את פאי התרד.‬
‫מה? אוסבלדו לא יכול לאכול את זה.‬
‫מה זאת אומרת? הוא אהב את זה.‬ ‫-מה? אני…‬
‫יש בחור בשירותים.‬
‫כמה יש כאן?‬ ‫-לך לחדר שלך.‬
‫הם תכף הולכים.‬ ‫-אבל…‬
‫אבל הבחור יצא…‬
‫אני עובר כאן.‬
‫הם הלכו, אבא.‬
‫למקרה שתצטרך להשתמש בשירותים או במטבח.‬
‫אמרת שאת כבר לא יוצאת עם מרסלו, לא?‬
‫כן.‬ ‫-אז למה הוא הלך בעירום כאן?‬
‫הוא לא היה עירום ואנחנו ידידים.‬
‫ידידים. והשניים האחרים, הם היו ידידים?‬
‫כן, גם הם.‬
‫כולנו ידידים שלפעמים אוהבים‬
‫להיות ביחד.‬
‫בסדר.‬
‫את לא חייבת להסביר לי.‬
‫נראה לי שכן.‬
‫פשוט מוזר לי‬ ‫שאת אוהבת להיות עם הידידים שלך.‬
‫בסדר.‬
‫אז תגיד לי, אבא, מה ציפית שאוהב?‬
‫אני לא יודע…‬
‫אתה לא יודע עליי כלום.‬
‫זה לא נכון.‬ ‫-זה כן.‬
‫אתה לא יודע עליי כלום,‬ ‫ואני לא יודעת עליך שוב דבר.‬
‫באמת.‬
‫תגיד לי, עם מי אתה יוצא עכשיו?‬
‫איזו מין שאלה זאת?‬
‫אני לא יודעת עם מי יצאת מאז שאימא מתה.‬
‫לא הייתה מישהי חשובה.‬
‫אז ידידות.‬
‫יזיזות.‬
‫אפשר להגיד.‬
‫גם לי יש יזיזים.‬
‫תראה,‬
‫אם אתה מתכנן להישאר בקורדובה לזמן מה,‬
‫אני חושבת שאתה צריך למצוא מקום.‬
‫נהדר.‬
‫ברצינות.‬
‫עשיתי מה שיכולתי, קרלה.‬
‫את איבדת את אימא שלך, אני איבדתי את אשתי.‬
‫אני יודע שהיינו מרוחקים הרבה זמן…‬
‫תעצור. העבודה שלך בבואנוס איירס, נכון?‬
‫העבודה רחוקה.‬
‫"זה לא שאני לא רוצה לראות אותך,‬ ‫בלה, בלה, בלה."‬
‫"יש לי המון עבודה,‬ ‫אין לי זמן, בלה, בלה, בלה…"‬
‫"החיים קשים שם."‬
‫אתה לא צריך להצדיק את זה, אבא. באמת.‬
‫אני לא מתלוננת.‬
‫זה לא נכון.‬
‫הדברים שאת אומרת לא מסתדרים עם הריחוק שלך.‬
‫ריחוק?‬
‫אנחנו בנפרד כבר הרבה זמן,‬ ‫ולא בגלל שאני החלטתי.‬
‫זאת הדרך היחידה שהייתה לי.‬
‫לשמור על מרחק בינינו?‬
‫כדי להתמודד עם מותה של אימא שלך.‬
‫לא עובר יום שבו אני לא חושב‬
‫על הברק ההוא, ועד כמה המוות שלה היה אקראי.‬
‫הייתי צריך למצוא היגיון בזה.‬
‫לא יכולתי להשלים עם זה שהיא מתה ככה.‬
‫אז זו אשמתה של אימא.‬ ‫-לא.‬
‫זו אשמתי.‬
‫מאז הסופה ההיא,‬ ‫לא הפסקתי לשאול את עצמי למה.‬
‫למה לא ראיתי את זה?‬
‫למה לא חזיתי את זה?‬
‫זרקתי את עצמי לתוך נתונים, מספרים, מפות,‬
‫דיוק בתחזית, ובהדרגה פיתחתי‬
‫אובססיה.‬
‫כן. האובססיה הזאת הביאה לך הצלחה, וההצלחה…‬
‫הביאה אותך לבואנוס איירס.‬
‫עד שנכשלתי שוב.‬
‫כן, ואז נזכרת שיש לך בת בקורדובה.‬
‫לא, זה לא ככה.‬
‫זה לא ככה, לא היית ילדה קטנה.‬
‫לא היית לבד, הייתה לך סבתא.‬
‫אמרתי לך הרבה פעמים, "בואי לגור פה".‬
‫"לא, אני אישאר עם סבתא". תמיד היית עצמאית.‬
‫מעולם לא רצית לשמוע את דעתי.‬
‫מעולם לא. ואת עדיין לא רוצה, נכון?‬
‫אז.‬
‫הזמן חלף,‬
‫ולא הבנתי שהמרחק בינינו גדל.‬
‫או שבחרתי לא להבין. אני לא יודע.‬
‫זאת התנצלות?‬
‫אולי, אני לא יודע.‬
‫את חושבת שעשיתי את זה בכוונה?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫את הבת שלי, הדבר הכי חשוב בחיי.‬
‫אולי אני לא האבא שחלמת עליו.‬
‫אבל…‬
‫אבא, הייתי זקוקה לך.‬
‫הייתי זקוקה לך כל כך הרבה פעמים.‬
‫עד שיום אחד לא הייתי.‬
‫כבר לא הייתי זקוקה לך.‬
‫טוב, אני זקוק לך עכשיו.‬
‫בסדר.‬
‫טוב. בסדר.‬
‫מה דעתך על זה,‬
‫אני לא יודעת, בוא נתחיל‬
‫בלהיות האב והבת שאנחנו יכולים להיות.‬
‫טוב, זה מתאים.‬
‫מה שתגידי.‬ ‫-בסדר.‬
‫בוא לא נכריח את עצמנו.‬ ‫-בסדר.‬
‫בסדר?‬
‫בבקשה.‬
‫לא, נעשה מה שאפשר.‬
‫יופי.‬
‫לילה טוב, אבא.‬
‫לילה טוב.‬
‫שינה ערבה.‬
‫גם לך.‬
‫מה שלומך, אוסבלדיטו?‬
‫המצב קשה.‬
‫כן.‬
‫אחותך כמוך.‬
‫קשה לה.‬
‫טוב.‬
‫תנוח קצת, הגיע זמן לישון.‬
‫נתראה מחר.‬
‫בוקר טוב.‬
‫הכנתי קפה וטוסט.‬
‫לא, תודה. אני מאחרת.‬
‫בסדר.‬
‫מה זה?‬
‫טיפות הומאופתיות שהעוזר שלי שלח לי.‬
‫הומאו…‬
‫הבת שלך רופאה, ואתה לוקח את זה.‬
‫בשביל חרדה.‬
‫אבל אני לוקח גם כדורים רגילים‬ ‫לטריגליצרידים.‬
‫הם היו גבוהים.‬
‫איזנתי אותם.‬ ‫-תקשיב, אבא.‬
‫הערב אוכל ארוחת ערב בבית החולים.‬
‫פעם בשבוע אני אוכלת שם ארוחת ערב‬ ‫עם הילדים והוריהם.‬
‫טוב, אני אישאר כאן.‬
‫לא.‬
‫אתה רוצה לבוא?‬
‫כן, כמובן.‬
‫כמובן, אני אשמח.‬
‫אלא אם כן היו לך תוכניות אחרות…‬
‫לא, שום דבר.‬
‫בסדר.‬
‫תגידי לי מתי. אני אשמח.‬
‫אתה יודע מה? אני אשתה קפה.‬
‫כמובן.‬ ‫-כן.‬
‫תפתחי את הבוקר שלך…‬
‫כן. זה בסדר גם אם אאחר קצת.‬
‫כן, למי אכפת?‬
‫הם לא יגידו כלום.‬
‫כלום.‬
‫מניאק.‬
‫סליחה? היי. אפשר לשאול אותך משהו?‬
‫פלורס, זה אתה!‬
‫היי.‬
‫אימא שלי לא תאמין לזה.‬
‫היא אוהבת אותך.‬ ‫-לא עכשיו, בבקשה.‬
‫סליחה!‬
‫אנחנו סגורים. אנחנו פותחים ב־12:00.‬
‫רק דבר אחד.‬
‫אתמול בלילה היה כאן בחור שלבש פונצ'ו.‬
‫אני צריך…‬ ‫-תסתכל.‬
‫רק שנייה.‬ ‫-אני עסוק, בבקשה.‬
‫מה, אתה חשוב מדי?‬ ‫-בכלל לא.‬
‫בואנוס איירס סילקה אותך, פלורס.‬
‫אלוהים.‬
‫תודה.‬
‫תמהר, אני חייב לסיים.‬
‫ישב שם גבר ליד השולחן.‬
‫הוא לבש פונצ'ו, שתה ברנדי,‬
‫הוא נראה מחוספס מאוד.‬
‫ברנרדו?‬
‫יכול להיות. אתה יודע איפה הוא גר?‬
‫כן, הוא גר שם,‬
‫ליד ההרים.‬
‫איפה בדיוק ליד ההרים, איזה אזור?‬
‫לא קל להגיע לשם.‬
‫אל תדאג, רק תגיד לי איפה.‬
‫חכה רק רגע, ואז ניסע בחזרה.‬
‫סליחה. בוקר טוב.‬
‫מחאתי כפיים כי לא ראיתי פעמון.‬
‫אין פעמון.‬
‫אין כאן חשמל.‬
‫אבל יכולת לדפוק ככה.‬
‫בקלות.‬ ‫-כן, זה נכון.‬
‫בשביל מה אתה כאן?‬
‫תשובה, זה הכול.‬
‫איך ידעת שירד גשם בדיוק ב־7:14?‬
‫לחכות?‬
‫אתה חוזר או שאלך?‬
‫תיכנס, לעזאזל.‬
‫כן, אדוני.‬
‫אני נכנס.‬
‫תיכנס.‬
‫איזה בית נחמד.‬
‫כאן?‬ ‫-כן.‬
‫אני אשב כאן.‬
‫תודה.‬
‫אימא שלי אכלה קלח תירס מדי יום.‬
‫היא ידעה אם צפוי לרדת גשם‬ ‫על פי הבועות במי הבישול.‬
‫ואו.‬
‫ירשת את הכישרון של אימא שלך?‬
‫אתה מצליח לראות את זה בבועות?‬
‫אני לא אוהב תירס.‬
‫אז איך אתה יודע מתי ירד גשם?‬
‫אשמח אם תלמד אותי.‬
‫תראה, אני יכול לשלם לך.‬
‫אני יכול לסדר לך חשמל‬ ‫ולוויין כדי לצפות בטלוויזיה.‬
‫אני לא צריך כלום.‬
‫טוב, אבל,‬
‫איך אתה חי בלי חשמל?‬
‫יש לך פנס? נרות?‬
‫לא, כלום.‬
‫אתה לא יכול לחיות בחושך.‬
‫אני ישן בלילה ויש לי שמש בשעות היום.‬
‫ברור.‬
‫לא,‬
‫פנטזתי, חשבתי,‬
‫"היי,‬
‫אולי נוכל לאחד‬
‫את הכישרונות שלנו."‬
‫זה יישמע מטורף,‬
‫אבל חשבתי שנוכל לעשות תוכנית ביחד.‬
‫אתה תציג את התחזית, ואני אהיה המנחה.‬
‫אתה בטח מבואנוס איירס, תמיד רוצה עוד.‬
‫אני לא. אני מריו קוארטו.‬
‫אבא שלי חילק סודה, אימא שלי הייתה תופרת.‬
‫קרעתי את התחת כדי להגיע לאן שהגעתי.‬
‫ואיפה אתה?‬
‫למה אתה עושה את זה?‬
‫אתה מתעניין במזג האוויר?‬
‫או שאתה אוהב תהילה?‬
‫זה הרבה יותר‬
‫מורכב מזה.‬
‫כשהייתי צעיר,‬
‫לאבא שלי היו עשרה ימי חופשה.‬
‫ובכל קיץ הוא לקח אותנו למאר דה לה פמפס‬
‫כשבקושי גרו שם אנשים.‬
‫והיו קיצים‬
‫שהיו בהם עשרה ימי גשם.‬
‫ראיתי איך זה הרגיז את אבא שלי,‬
‫עד כדי דיכאון,‬
‫וזה הרס לנו את החופשה.‬
‫לכן כילד, תמיד חלמתי לשלוט במזג האוויר.‬
‫לראות את אבא שלי מאושר לזמן מה.‬
‫אף אחד לא יכול לשלוט במזג האוויר.‬
‫אף אחד.‬
‫אני יודע.‬
‫אבל חיזוי מזג האוויר‬
‫זה הדבר הכי קרוב לכך, נכון?‬
‫לחכות?‬
‫אתה חוזר, ברנרדו?‬
‫בוא, לעזאזל.‬
‫אתה אף פעם לא שם כשאני צריכה אותך.‬
‫כבר לא. קניתי הכול.‬
‫בסך הכול ביקשתי ממך ללכת לאונסה,‬
‫ולחפש נר 90 ליום ההולדת של אבא,‬
‫ואתה מסרב.‬
‫אפשר לדבר?‬ ‫-טוב, דבר.‬
‫אני חייב לעשות משהו, מריסה.‬
‫מסתורי. מה?‬
‫משהו. אני לא יכול לומר.‬
‫יש משהו שאני צריך לעשות.‬
‫טוב,‬
‫מתי תחזור?‬ ‫-לא היום או מחר.‬
‫אולי מוחרתיים.‬
‫מה?‬
‫אתה פשוט חוזר כשמתחשק לך?‬
‫אתה נפגש עם זונה? כן, זה מה שאתה עושה.‬
‫מה? איזו זונה? מריסה.‬
‫למה את חושבת יותר מדי על דברים?‬
‫יש לי בכלל כסף לזונה? טוב…‬
‫סליחה. בואי נירגע.‬
‫אחזור הביתה בעוד כמה ימים…‬
‫בעוד כמה ימים…‬
‫למה לעזאזל הלכתי ליוגה היום?‬
‫מריסה, לא!‬
‫טיפש.‬
‫ארגנטינה.‬
‫אנחנו עומדים בארגנטינה.‬
‫לא, בנאדם,‬
‫העפר הוא ארגנטינה.‬
‫העשבים הם צ'ילה.‬
‫העשבים שם הם פרגוואי.‬
‫העשבים האלה הם אורוגוואי.‬
‫אז זה כמו מפה?‬
‫כן, מפה.‬
‫הסלע הוא לה פמפה,‬
‫תל הנמלים הוא סלטה,‬
‫הסלע הזה הוא נאוקן,‬
‫מאחור נמצאת סנטה קרוז.‬
‫רוצה ללכת לבואנוס איירס?‬
‫כן, בטח.‬
‫בוא.‬
‫בואנוס איירס.‬
‫מה זה?‬
‫פרופסור נאורוס.‬
‫תראה את השיער שלו.‬
‫מה היה צבע השיער של פרופסור נאורוס?‬
‫סגול?‬
‫לא.‬
‫אפור.‬
‫זה זיוף?‬
‫לא.‬
‫בילדותי, אכלתי חטיפי שוקולד‬ ‫שנמכרו עם צעצועים.‬
‫יום אחד, הפסלונים החלו להחליף צבעים.‬
‫הם מאבדים את הצבע שלהם.‬
‫צבע זול.‬
‫לא.‬
‫הם מדברים אליי.‬
‫אתה יודע איך?‬
‫על ידי שינוי צבע השיער שלהם.‬
‫ומה הם אומרים?‬
‫עומד להגיע ברד בגודל של כדורגל.‬
‫לא פה. איפה אנחנו עומדים?‬
‫בואנוס איירס.‬
‫כן, בואנוס איירס.‬
‫סופה ענקית.‬
‫אבל, היום?‬
‫הערב.‬
‫ב־23:07.‬
‫ברנרדו, אתה בטוח?‬
‫למה באת אם אתה מפקפק בי?‬
‫מצטער.‬
‫לך להזהיר את האנשים.‬
‫אף אחד לא יאמין לי בבואנוס איירס.‬
‫אתה יודע כמה עוקבים נותרו לי?‬
‫אם באמת אכפת לך ממזג האוויר,‬
‫ולא מהתהילה, כמו שאמרת,‬
‫לך לבואנוס איירס ותעשה מה שצריך לעשות.‬
‫תעשה את זה.‬
‫למען העם,‬
‫לא בשבילך.‬
‫למען העם.‬
‫אל תספר לאף אחד שאמרתי לך.‬
‫אני לא רוצה כסף,‬ ‫אני לא רוצה תהילה, אני לא רוצה כלום.‬
‫לך להזהיר אותם, בנאדם.‬
‫- בית חולים קורדובה -‬
‫- מחלקת ילדים -‬
‫- ד"ר קרלה פלורס -‬
‫ביי.‬
‫אבא.‬
‫אני כאן.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אני צריך ללכת לבירה. תשמרי על אוסבלדו.‬
‫מה קרה?‬
‫סופה נוראה מתקרבת‬
‫לבואנוס איירס, אני חייב להזהיר אותם.‬
‫להזהיר את מי?‬ ‫-מה זאת אומרת? את כולם.‬
‫תעשה את זה דרך הטלפון.‬
‫ניסיתי שלוש פעמים. אין תשובה.‬
‫אתה חושב שהם יקשיבו לך?‬
‫כך יהיה סיכוי טוב יותר, כן.‬
‫שתית?‬ ‫-מה?‬
‫לא, רק ברנדי עם חבר.‬
‫מתי הסופה תגיע?‬ ‫-הערב, ב־23:07.‬
‫ב־23:07?‬
‫על הדקה.‬ ‫-על הדקה.‬
‫בדיוק ב־23:07.‬ ‫-איך אתה יודע?‬
‫מתבודד אמר לי.‬
‫אדם שגר בהרים,‬
‫באמצע שום מקום.‬
‫אדם מוזר. הוא מקבל מידע מפסלונים.‬
‫אבא, כמה שתית?‬ ‫-כלום, בבקשה.‬
‫בוא נראה.‬ ‫-מה?‬
‫בוא נראה.‬
‫תראה.‬ ‫-מה?‬
‫הערב, שמים בהירים.‬
‫הם לא יודעים, למען השם.‬
‫אתה תטעה שוב.‬
‫לא הפעם. אתמול בלילה הוא אמר לי,‬
‫"מחר ב־7:14 ירד גשם."‬
‫אמרתי, "לא, אין מצב".‬
‫הייתי כאן, וב־7:14 על הדקה, ירד גשם.‬
‫אמרתי, "אלוהים".‬
‫המתבודד אמר את זה?‬ ‫-כן, בדיוק.‬
‫אז אתה עוזב.‬ ‫אתה לא תבוא לארוחת הערב בבית החולים.‬
‫אין לי ברירה. אני מצטער.‬
‫תוצאות בדיקות המעבדה של רודריגו היו טובות.‬
‫יש! אמרתי לך.‬
‫אמרתי לך. תודה לאל.‬
‫אני שמח שהוא בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫חכה רגע.‬
‫אבא, תירגע.‬ ‫-מה?‬
‫עצור לרגע.‬
‫מה העניין?‬
‫מה אתה עושה, אבא?‬
‫למה אתה הולך לשם, ברצינות?‬
‫אמרתי…‬ ‫-לא. אתה מנסה לשקם את התדמית שלך?‬
‫אתה מבין שלאנשים שצופים בך כל יום‬
‫לא אכפת ממך?‬
‫לא ייתכן שלמישהו יהיה אכפת‬ ‫ממישהו שהוא לא מכיר.‬
‫הם הראו לך את זה.‬
‫אבל אולי הפעם אני לא הולך‬ ‫כדי שהם יאהבו אותי.‬
‫אין עוד אפשרות, קרלה?‬
‫אני הולך.‬
‫אני חייב ללכת.‬
‫אתקשר אלייך כשאנחת.‬
‫ביי, אוסבלדיטו. אחזור בעוד כמה ימים.‬
‫הוא כועס.‬
‫היי.‬
‫"החסין מטעויות".‬
‫מסכן. זה שכן שלך?‬
‫לא.‬ ‫-היי, תירגע, בן אדם.‬
‫צפיתי בך כל ערב.‬
‫נהדר,‬
‫אתה מבין אותי, נכון?‬ ‫-בטח.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫היי, תפסיק.‬
‫אני חייב להרוג אותך.‬
‫מה זה?‬ ‫-מי אתה?‬
‫אני אידיוט!‬ ‫-תפסיק, בבקשה!‬
‫תניח את זה, מי שלא תהיה.‬
‫לואיס קונטררס.‬ ‫-טוב, תירגע.‬
‫אתה אפילו לא יודע מה שמי.‬
‫צפיתי בך כל ערב מהיום הראשון.‬
‫הייתי ממהר הביתה לראות אותך בחדשות.‬
‫תירגע.‬ ‫-צא.‬
‫רק כשאקבל מה שהוא חייב לי.‬
‫אני לא חייב לך כלום. על מה אתה מדבר?‬
‫בוא הנה.‬ ‫-תפסיק, חבוב.‬
‫מה הבעיה שלך?‬ ‫-אני רוצה שתראה את זה.‬
‫מה?‬ ‫-תראה!‬
‫כן, המכונית שלך נדפקה. זה בסדר.‬
‫לא, היא לא נדפקה.‬
‫אתה דפקת אותה עם הברד המחורבן שלך.‬
‫תפסיק, זה לא ברד שלי, זו לא הייתה אשמתי.‬
‫היית ערב לכך.‬
‫אלוהים, המשפט הזה.‬ ‫-היית ערב לכך ואני האמנתי לך.‬
‫בעשרים שנה, לא טעית אפילו פעם אחת.‬
‫למה טעית עכשיו?‬
‫רצית להרוס לי את המכונית? זה העניין?‬
‫ברור לך כמה מגוחך זה נשמע?‬
‫בבקשה, לואיס. אני טעיתי,‬ ‫ואני משלם על זה. תראה איפה אני.‬
‫אני מתחבא כדי שלא יעשו בי לינץ'.‬ ‫-אבא!‬
‫טוב, סליחה.‬
‫תראה איפה אני.‬
‫תראה איפה אני!‬
‫נסעתי 800 ק"מ כדי לכסח אותך!‬
‫תירגע.‬ ‫-אני לא יכול לחזור הביתה,‬
‫אני לא יכול לחזור לעבודה‬ ‫מבלי שיקראו לי אידיוט.‬
‫"תקשיבו למיגל",‬
‫שנים שאני אומר להם את זה.‬
‫אתה יודע כמה צחקו עליי?‬
‫"תפסיק לדבר על פלורס המחורבן."‬
‫והגנתי עליך…‬
‫כמו אח.‬
‫האמנתי בך.‬
‫הייתה לי אמונה עיוורת.‬
‫המילה שלך הייתה זהב עבורי.‬
‫טוב, אז טעית.‬
‫לא, הוא האמין לי.‬
‫אני מבין. טעיתי.‬
‫אני גם סומך על עצמי באופן עיוור, לואיס.‬
‫אבל אין לי שום קשר למה שקרה.‬
‫תירגע. מספיק.‬
‫תניח את המטף.‬ ‫-תקשיב לי.‬
‫תקשיב, אני אניח את זה.‬
‫רק שנייה אחת.‬
‫הערב תהיה אחת הסופות הקשות ביותר‬
‫בהיסטוריה של בואנוס איירס.‬
‫סערה נוראה.‬
‫עדיין יש לך זמן, לך הביתה.‬
‫תזהיר את החברים והמשפחה שלך‬ ‫כדי שתוכל להציל אותם.‬
‫אתה רוצה שאיראה כמו אידיוט?‬ ‫שיעיפו אותי מהבית?‬
‫זה לא יקרה, הם יכבדו אותך.‬
‫סמוך על מה שאני אומר. אני לא טועה.‬
‫ב־23:07.‬
‫זה הולך להיות אסון.‬
‫לך. גם אני נוסע הביתה,‬ ‫כדי לתקן את הנזק שעשיתי.‬
‫מתי?‬ ‫-עכשיו. הינה המזוודה שלי.‬
‫הייתי בדרכי לנמל התעופה,‬ ‫הטיסה שלי יוצאת ב־17:00.‬
‫לך, יש לך זמן. 23:07. לך.‬
‫ב־23:07. כשאתה אומר‬ ‫"אחת הסופות הקשות ביותר", אתה מתכוון…‬
‫שוב ברד?‬
‫גרוע מזה.‬
‫ברד בגודל של כדורגל.‬
‫תקשיב לי. לך.‬
‫בוא נעשה את זה כך.‬
‫אני אוציא את הארנק שלי.‬
‫קח את כרטיס הביקור שלי.‬
‫זה מספר הטלפון הנייד שלי.‬
‫אתה יכול להתקשר אליי.‬
‫אם אני טועה, ניפגש‬
‫ותוכל לפוצץ לי את הראש עם המטף הזה.‬
‫אני ארשה זאת, ברצינות.‬
‫קח את הכרטיס.‬
‫עכשיו לך הביתה.‬
‫הינה זה. לך.‬
‫לך.‬
‫קדימה, ילד.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬ ‫-אהבתי אותך בטירוף.‬
‫אהבתי אותך בטירוף.‬
‫לך.‬
‫לא אאכזב אותך. אתה תראה.‬
‫תירגע. לך.‬
‫לך, תמהר.‬
‫ב־23:07, טוב, לואיסיטו.‬
‫להשאיר את זה פתוח?‬
‫כן, בבקשה. תודה. ביי, לואיס.‬
‫לא.‬
‫לא!‬
‫לא, הבחור הזה משוגע.‬
‫הוא בא הנה מבואנוס איירס.‬
‫מסכן. אכזבתי אותו.‬
‫אני הולך, קרלה.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני אקח אותך.‬ ‫-בסדר.‬
‫- טיסות יוצאות פנים ארציות -‬
‫טוב, תטפלי באוסבלדו עד שאחזור.‬
‫סליחה שאני מחמיץ את ארוחת הערב.‬
‫זה בסדר. פעם אחרת.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫ברוכים הבאים לבואנוס איירס.‬
‫אנא הישארו חגורים במקומותיכם‬ ‫עד שהשלט המואר יכבה.‬
‫תודה, מקסי, שהבאת אותי לכאן.‬
‫לך הביתה, סגור את החלונות,‬ ‫תזהיר את המשפחה שלך.‬
‫השתגעת? נראה לך שאני עוזב אותך עכשיו?‬
‫הייתי איתך כשהיית מספר אחת בטלוויזיה,‬
‫ואני איתך כשמבטלים אותך, מיגל.‬
‫אתה חשוב לי מאוד.‬
‫תירגע. אני מבין.‬
‫בוא איתי. קדימה.‬
‫דומינגו.‬
‫מיגל, מה אתה עושה פה?‬ ‫-באתי לפגוש את גוסטבו.‬
‫תפתח, דומינגו.‬
‫תפסיק עם השטויות, זה מיגל.‬
‫תפתח!‬
‫המטומטם הזה חושב שהוא הבעלים של הרשת.‬
‫מליסה, השפתון לא פה.‬ ‫-אנחנו נביא אותם.‬
‫לכי להביא אותם.‬
‫תביאי אותם, בבקשה.‬
‫כרמנסיטה ככה, וכרמנסיטה ככה.‬
‫בסדר.‬
‫אמרתי לך שבע פעמים, זה לא באחריותי.‬
‫הם מחפשים פריטי מלתחה, והם במסדרון.‬
‫אני מביא אותם עכשיו.‬
‫אנשים חסרי יכולת.‬ ‫אף אחד לא עושה את העבודה שלו כאן.‬
‫הו!‬
‫תירגע.‬
‫מיגל, תנשום. תירגע.‬
‫בוא אחריי. קדימה.‬
‫"בין אם חם או קר‬
‫תמיד יהיה לכם את הטוב ביותר‬
‫היא לא לבד, היא עם סימון"‬
‫מבואנוס איירס, בירת ארגנטינה,‬
‫התוכנית שחיכיתם לה.‬
‫הומור, כיף, שמחה וקצת מזג אוויר.‬
‫איתכם הערב,‬
‫המנחה הכוכבת שלנו,‬
‫כן!‬
‫מרי אוליבה!‬
‫- מופע מזג האוויר‬ ‫מנחה: מרי אוליבה -‬
‫"מרי כאן עם סימון‬
‫היא יפהפייה, היא כוכבת‬
‫תנו נשיקה לסימון, זו מסיבה‬
‫אם גשום, אל דאגה‬
‫נוכל להתגבר על הסערה‬
‫מרי כאן‬
‫והיא עם סימון‬
‫מרי כאן‬
‫והיא עם סימון"‬
‫מדהים!‬
‫אלה!‬
‫אלילה!‬
‫ערב טוב!‬
‫ברוכים הבאים ל"מופע מזג האוויר".‬
‫שלום, להקה שלי. תודה.‬
‫תודה שהצטרפתם אלינו,‬
‫בגשם או בשמש.‬
‫אנחנו שרים בכל מקרה.‬
‫זה תמיד הבנים, נכון?‬
‫תמיד אותו הדבר.‬
‫נכון?‬ ‫-שקט.‬
‫רוצים לדעת מה יהיה מזג האוויר?‬
‫כן!‬
‫יש לנו חדשות נהדרות, סימון.‬
‫כי הערב ומחר בבוקר‬
‫יהיה לנו שמים בהירים.‬
‫עם טמפרטורה של עד 28 מעלות!‬
‫נהדר!‬
‫עם לא יותר ממעט רוחות קלות…‬
‫שקרים!‬
‫מיגל…‬ ‫-בבקשה…‬
‫מישהו יכול להגיד לי מה הוא עושה כאן?‬
‫בואנוס איירס והסביבה.‬
‫היום, ב־23:07 בדיוק,‬
‫תכה בנו סופת הברד‬ ‫הגדולה ביותר שראיתם אי פעם.‬
‫אחת הסופות הפרועות והבלתי צפויות ביותר.‬
‫כשמכ"מים מטאורולוגיים יאתרו אותה,‬
‫כבר יהיה מאוחר מדי.‬
‫והיישומונים בטלפון‬
‫בכלל לא יודעים, אל תקשיבו להם.‬
‫תחתכו לפרסומות.‬ ‫-הגענו ל־12 נקודות ובעלייה.‬
‫מה לעשות?‬ ‫-אם תיגע בכפתור הזה, אהרוג אותך.‬
‫אני יודע שטעיתי בפעם האחרונה, אני יודע.‬
‫אבל תנו לי עוד הזדמנות.‬
‫זה הדבר היחיד שאני מבקש…‬
‫אני צריך תגבורת באולפן 1, האם קיבלת?‬
‫דומינגו, בבקשה.‬ ‫-תאמינו לי, בבקשה.‬
‫אל תהיה חמור, זה מיגל.‬
‫אם אתם צופים בבית,‬
‫אל תזוזו ממקומכם.‬
‫תזהירו את משפחותיכם.‬
‫שים מוזיקה מתוחה, קונחו.‬ ‫-תפרסמו את זה.‬
‫בפייסבוק, באינסטגרם, בטוויטר.‬ ‫-קדימה, קונחו!‬
‫תתייגו את זה "#ברד".‬
‫בבקשה. במקרה הכי גרוע,‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫תצטרכו רק להישאר קצת בבתים,‬
‫אבל אני נשבע שאני לא טועה.‬
‫זו תהיה סופה היסטורית.‬
‫על 21 נקודות.‬ ‫-קדימה! תסתכל קדימה.‬
‫ב־23:07, לא נותר עוד הרבה זמן. בבקשה.‬
‫בבקשה, למען השם, תאמינו לי.‬
‫אין ענן בשמיים, מיגליטו.‬
‫השעה כמעט 23:00.‬
‫23:07.‬ ‫-מדויק כל כך. 23:07.‬
‫תראה, שני דברים יכולים לקרות כאן.‬
‫או שסוף העולם יגיע ב־23:07,‬
‫ואז אתה תחזור לימי שני‬ ‫אחרי שאציג אותך לראווה ברחבי העיר,‬
‫או שאתה טועה שוב,‬
‫ועובר לגור בסטוקהולם.‬
‫גוסטבו, מרי שואלת אם עליה לחכות.‬
‫אני בא.‬
‫מה המשאלה שלך, סבא?‬
‫למות.‬
‫אבא, אל תדבר ככה.‬
‫אני לא מסתדרת עם זה.‬ ‫-אני פשוט אביא גפרור.‬
‫סתם טרחה.‬ ‫-הינה, וירג'יניה. ככה.‬
‫תכבה את הנרות, אבא. הוא לא מבין.‬
‫הינה. יפה.‬
‫"יום הולדת שמח"‬ ‫-הוראסיו.‬
‫"יום הולדת שמח‬
‫יום הולדת שמח אבא יקר"‬
‫לא.‬ ‫-"יום הולדת שמח…"‬
‫תיהנה, אבא. זה בשבילך.‬ ‫-נעשה סלפי?‬
‫"יום הולדת שמח"‬ ‫-סלפי. הינה.‬
‫תחייכו.‬ ‫-היי!‬
‫כולנו צריכים להיכנס פנימה.‬
‫אתה צוחק עליי, לואיס?‬
‫אתה נעלם ליומיים, לא עוזר בכלל,‬
‫ועכשיו אתה הורס את יום ההולדת של אבא שלי.‬
‫מריסה, נדבר אחר כך.‬
‫סופה ענקית מזוינת מגיעה ב־23:07.‬
‫קדימה!‬
‫סופה ענקית מזוינת!‬
‫מי אמר? מיגל הליצן ההוא?‬
‫כן, מיגל הליצן ההוא, הוראסיו.‬ ‫תזיזו את התחת!‬
‫קדימה!‬
‫נכבה אותם בפנים. מיגל אמר. קדימה.‬
‫- 23:06 -‬
‫- 23:07 -‬
‫תתרחקו מהחלונות.‬
‫זוזו אחורה, קדימה.‬
‫היא מגיעה!‬
‫הגדולה מכולם!‬
‫ענקית!‬
‫מה אתה עושה? תיכנס.‬
‫פנימה. קחי את הילד.‬
‫תיכנס פנימה עכשיו.‬ ‫-לאן את הולכת?‬
‫שכחנו את אבא שלי.‬
‫מריסה, אני אלך.‬ ‫-תהרגי אותי!‬
‫אני אלך.‬
‫קדימה.‬ ‫-עזוב אותי.‬
‫עזוב אותי!‬ ‫-אין מצב! קדימה!‬
‫אל תיקח אותי! לא!‬
‫תהרגי אותי!‬
‫תראו את זה.‬
‫תפסיק.‬
‫טמבל!‬
‫מניאק, אתה לא נותן לי למות.‬
‫אבא.‬ ‫-תוציאו אותו.‬
‫תוציאו אותו.‬ ‫-כן.‬
‫תרימו אותו.‬
‫קדימה. קום.‬
‫תפתחו!‬
‫לא, אל תפתחו את הדלת.‬
‫תפתחו!‬ ‫-לא!‬
‫תפתחו את הדלת!‬
‫ברצינות? תפתחו!‬
‫תפתח לו את הדלת.‬
‫בוא.‬
‫אני לא יכול לעזוב את העגלה.‬ ‫-פשוט תעזוב אותה!‬
‫בסדר.‬ ‫-תודה.‬
‫תעזור לי, אחי.‬
‫זהירות!‬
‫שים לב!‬ ‫-תיזהרו!‬
‫לא!‬ ‫-זהירות!‬
‫תיזהרו!‬
‫עשיתי ביטוח לכל הסיכונים.‬
‫כולל ברד,‬
‫רעידות אדמה וצונאמי.‬
‫- מופע מזג האוויר ב־21:45 בטי־אל־10 -‬
‫גאון.‬
‫- רכבת תחתית -‬
‫אנחנו עדים לסופה רצינית…‬
‫תגובת תושבי האזור הייתה משמעותית…‬
‫- התאוששות לאחר סופת הברד -‬
‫המדינה הגיבה בבהילות יוצאת דופן.‬
‫ישנם נזקים משמעותיים,‬
‫ושיקום המבנים יימשך זמן רב,‬
‫אבל בואו נתמקד ב…‬
‫זה או זה, מיגל?‬
‫זה.‬ ‫-נהדר.‬
‫- קרלה‬ ‫שזה לא יעלה לך לראש -‬
‫- נראה‬ ‫שזה לא יעלה לך לראש -‬
‫- נתראה בסוף השבוע. אני אוהב אותך. -‬
‫מה שלומך?‬
‫טוב.‬
‫אפשר לשבת?‬
‫כן.‬
‫אה, הכדור.‬
‫כן.‬
‫- מיגל פלורס -‬
‫מיגל,‬
‫איך זה מרגיש להציל את חייהם של אלפים?‬
‫- אות כבוד למיגל -‬
‫כל אחד במקומי היה עושה את אותו הדבר.‬
‫מיגל, איך ידעת שהברד יגיע בדיוק בשעה ההיא?‬
‫עוד מישהו צריך לעמוד כאן איתי.‬
‫חסר שם בלוח הזה.‬
‫אני לא זה שידע שהסופה תגיע‬
‫ב־23:07.‬
‫מה?‬
‫למה הוא מתכוון?‬
‫אז מי זה היה?‬
‫החזאי המחורבן של בואנוס איירס.‬
‫- לזכרה של פאולה סוארז 1980-2021 -‬
‫תרגום כתוביות: לאה שרמן־קיש‬