Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRESENTERAR
Chef César!
Välkommen till L'Allegria!
-En applåd för chef César! -Bravo!
-Forza! -Forza!
Hur mår ni? Bene? Hur smakar pastan?
-Huguito, hur mycket tjänade vi? -Fyrtiofyratusentvåhundra pesos.
Det är bra.
Då kan vi betala av banklånet på ett år.
Lugn, det kommer att ordna sig.
Vad händer? Vart ska du i den nya skjortan?
Till min mambokurs. Hugo ska också med!
Klockan 19.00 på en söndag? Vad töntigt.
-Jag har fortfarande ett socialt liv. -Jag har fortfarande en familj.
-Okej, vi ses. Vila lite. -Mambo!
-Hej pappa. -Hej, hur är det?
-Bra, och du? -Bra.
-Vad gör du? -Läxor.
Vet du att grannarna har köpt en papegoja?
-En papegoja? -Ja. Det bästa är att den pratar.
Hallå!
Hej!
-Hur mår du? Hur har du det? -Bra, och du?
-Jättebra. -Vad bra.
Jag längtar efter att åka på semester snart.
-Jag vet. Gissa vad jag just gjorde? -Vad?
Jag lade till Wien och Prag till vår Europaresa.
Okej.
-Toppen, eller hur? -Ja.
-Vi kan väl prata senare? -Okej.
-Vill du spela fotboll? -Kom igen.
-Jag vill spela! -Kom!
-Jag tar bara på mig skorna. -Visst.
Kom igen. Jag ska klå dig.
-Redo? -Ja.
Kör!
Så där, ja! Ta den!
Du, lyssna.
Du måste analysera motståndaren. Lär dig vad de vill.
-Låt dem aldrig överraska dig. -Okej.
Pappa, rör inte mitt hår.
-Så säger du inte till din kompis Lupita. -Hur vet du att jag gillar Lupita?
Hur jag vet? Jag är din pappa. Jag vet allt om dig. Bjud henne på festen.
-Okej. -Bjud henne.
-Jag ska. -Okej.
-Vem pratar ni om? -Ingen.
-Skitstövlar. -Kör!
-Det är elakt. -Kör!
Kom igen, Enrique, skjut!
-Redo? -Okej.
Okej.
Kör.
-Papegojan! -Fan ta dig.
Han har fint språk.
Du, mamma…
Vad är det här för en liten djurpyjamas?
-Ame… -Ska du ha den i 40 år nu?
-Precis. -Jaså?
Fyrtio är det nya 12.
Hur går planeringen av Enriques första nattvard?
-Jättebra. -Bra?
-Jättebra. -Ja? Gäster? Musik?
-Allt är under kontroll. -Perfekt.
Som alltid. Du vet hur jag jobbar.
Har jag nånsin svikit dig?
-Har jag nånsin svikit dig? -Nej.
Aldrig.
Pyjamasen väcker mina djuriska drifter.
Jaså?
Som om jag vore…ett lejon.
Då så… Ät mig, ditt lejon.
Ska vi fira din födelsedag?
Nej. Jag har Enriques första nattvard och resan. Det är så mycket på gång.
Det är Enriques första nattvard.
Amelia planerar sin Europaresa. Men din födelsedag?
Hör på.
Den här osjälviska familjemanscharaden kommer antingen skita sig fullständigt,
eller förvandla dig till missbrukare, alkoholist eller sudoko-fanatiker.
-Sudoku? -Ja, sudoku.
-Nej. -Förändring, César, förändring.
Hur är det med magkatarren?
Hjälper medicinen?
Inte mycket.
Hjälper den inte för att du häller ut den?
Min magkatarr är känslomässig.
-Vet du vad som skulle hjälpa? -Vad?
Om bara du och jag åkte till Cancún.
Cancún?
Håll i dig nu.
Tidningen Delikatess har bjudit oss.
Vi ska delta i Grand Prix för bästa mindre restaurang i Mexico.
-Valde de oss? -Jajamän!
Va?
Det är toppen!
Tio år lönar sig äntligen!
Paolo, samtal från Italien. Din exfru.
Vilken av dem?
Sabrina.
Den värsta.
Tack, Juan Pablo.
Kan du tänka dig?
Båda mina exfruar bor med mina barn i Italien.
Och de jagar mig fortfarande.
Lär dig av mig. Mina exfruar älskar mig.
-Vad? -Stick härifrån. Gå och svara.
Ja, Sabrina.
Ja, jag vet att universitetsutbildning är viktigt,
men 10 000 euro?
Nej, Sabrina. Ring inte advokaten.
Jag fixar det. Ge mig några dagar bara.
Ciao, Sabrina. Inga advokater!
Cazzo!
Allt väl?
César, vi måste vinna Delikatess-tävlingen.
Priset är 20 000 dollar.
Plus all publicitet vi får om vi vinner.
Ja, publicitet är bra, men det handlar om 20 000 dollar.
Ska vi överraska med pesto pennette med karamelliserad röd snapper?
Eller kronärtskockspizza? Nåt sånt?
Jag gillar det, men först måste vi fokusera,
för prissumman är…
-Tjugo tusen. -Tjugo tusen.
Ecco.
Tack.
Hej, mamma.
Hej!
Hur mår du?
-Jättebra. -Fint att du kom.
Mästare vid fyrtio!
Tror du det?
Även om ni inte vinner, är det lysande att ni blev utvalda.
Hoppas det.
Medelåldern lyser av framgång.
Vid din ålder såg din pappa färdig ut med allt.
Han såg inte bara färdig ut,
han var verkligen färdig.
Han dog vid 41.
Du ser hur som helst väldigt bra ut.
Du är frisk, du äter bra, du tränar. Du blir säkert 100 år.
Dra inte otur över mig.
Oavsett hur gammal jag blir,
vill jag att du ska komma ihåg en sak, César.
Vadå?
Om det inte vore för mig…
Skulle du varken vara här, eller den du är.
Paolo…
Jag må närma mig Alzheimers,
men mina ordspråk minns jag alltid.
De är inte ens dina.
-Du ser fantastisk ut. -Visst gör hon?
-Härligt. -Tack.
-Vad? -Mitt pokerspel.
Jag tittade bara förbi för att säga hej och gratulera er.
Tack för att du kom.
Och tack för alla råd du har gett mig i köket.
Det var inget.
Hej då.
Uppför er i Cancún.
-Självklart. -Och vinn!
Pojken är här.
Tyst. Du borde ha ringt.
-Dyk inte upp så här… -Amelia, jag saknade dig.
Nej. Håll käft.
-Hej. -Oj, det är César!
Det här är Horacio, en gammal vän.
-God kväll. -Hur är det? Trevligt.
-Trevligt. -Läget?
Min frus vänner är alltid välkomna.
"Vän" är kanske inte riktigt rätt ord…
Horacio har varit borta en längre tid.
Jaså? Var? I USA?
Nej. I San Rafael-fängelset.
Tio år.
Det är lång tid.
Jag kom ut igår.
Och innan jag gjorde något annat, ville jag träffa Amelia.
-Och pojken. -Pojken?
Hej.
Jag dejtade Horacio när vi träffades.
En månad efter han blev orättvist fängslad,
förstod jag att jag var gravid.
Hur vet du att han är hans?
Tajmingen.
-Gjorde du ett test, eller… -Ja.
Horacio satt i fängelse och du fanns där.
Tack.
Har ni aldrig smakat zucchini polpette, har ni inte levt.
Mycket bra val.
Hemligheten är inte bara att marinera köttet i cirò rosso,
utan även flygtransporten.
Flygtransporten lyfter nötköttets sensoriska egenskaper.
César!
Utmärkt val, damen. Tre beställningar på gång!
César!
Sätt fart.
César!
Nå?
Vad ska jag göra?
Hur kan jag gå vidare?
Vad kan jag göra?
Tja…
César…
Hur kan jag hjälpa dig?
Jag vet inte.
Vi letar alltid efter mening, men varför?
En dag vaknar man upp och så var det med det.
Allt är över.
God kväll.
Lyssna. Man blir knockad. Det gör ont. Jag vet.
Hon ljög för mig.
Amelia ljög för mig. I tio år ljög hon för mig!
-Jag vet, men… -Hon utnyttjade mig!
Hon ville ha en perfekt familj och jag föll för det som en idiot!
-Det var mitt fel. -Börja inte nu.
Du har varit en utmärkt pappa och jag vågar säga en otrolig make.
-Visst? -Ja.
Den som bär skulden i det här fallet,
är den ljugande, jävla subban Amelia.
Hallå…
Säg inte så där.
Ljugande, jävla subba!
Sluta med den jävla tutan.
Vaffanculo!
Men ja, sluta med tutan.
-Jag har en idé. -Vad?
Vad sägs om att parkera bilen här och sova på soffan?
-På soffan? Nej. -Ja.
Imorgon när du vaknar mår du bättre
och du kommer att inse att du har massor av bra saker i ditt liv.
Du har din familj, dina vänner, ditt jobb.
Din mamma är vid god hälsa.
Det här kom verkligen helt oväntat.
Kära Yolanda,
syster och vän.
Vi är här för att ge dig din sista vila.
Fick din mamma reda på all röra med Amelia?
Nej, jag berättade inte.
Det var ju bra.
DELIKATESS - GRAND PRIX DE BÄSTA MINDRE RESTAURANGERNA
Vad tycker du om hotellet?
Bra, det är bra.
César, snälla lova mig att du under de här fem dagarna
glömmer dina problem.
Du kommer att ha tid att tänka på Enrique, Amelia
och alla dina problem.
Men nu ska du bara koncentrera dig på dig själv och tävlingen.
Är det för mycket begärt?
-Jag lovar. -Okej.
-Vad fan? -Kom hit, hjärtat.
Det är jätteskönt i vattnet!
Du borde testa.
Titta! Titta så vackra!
Ja, ursnygga.
Vad heter de?
Jag vet inte, men vi kan ta reda på det.
-Jag vill gärna ta med dem upp på rummet. -Jag också.
Det var mammas favoritblommor.
Blommor?
Ja, de är fina.
Chef Marini!
Direktören.
Chef Benavides!
Välkommen till mitt hotell. Hur mår ni?
Bra! Vi underhåller oss med att titta på blommorna.
Jaha, ja.
Jag vill presentera en av mina assistenter.
Ignacio Méndez.
-Trevligt att träffas. -Trevligt.
Ett sant nöje, verkligen.
Ignacio kan hjälpa er med vad ni vill.
Allt utom tävlingen.
Allt om hotellet, faciliteter, aktiviteter, utflykter. Vad som helst.
Tack så mycket.
Njut av er dag, och av blommorna.
Förresten…
De heter liljor.
Båda två?
Liljor.
Alla kommer att få samma utrustning.
Ni ska sätta personlig prägel på rätterna.
De kommer att granskas av en panel med fem experter,
bestående av utländska kollegor, kritiker,
samt allmänhetens jury som slumpmässigt väljs ut varje kväll
och som består av fem hotellgäster.
-Är det uppfattat? -Ja!
Okej, då sätter vi igång!
Chef Marini.
-Har du tid en stund? -Ja, naturligtvis.
Hur mår ni?
Allt är toppen.
Jag är så glad att du och chef Benavides ingår i vår utvalda grupp.
Men…
Jag måste vara ärlig mot dig.
Vissa av Delikatess medarbetare
är inte övertygade om att ni borde delta i tävlingen.
L'Allegrias framgång beror på ert koncept:
Mat och underhållning.
Självklart.
Ni charmar era gäster.
Med era skämt,
med era sånger
och med er mat.
Men för att övertyga mina kollegor,
måste ni låta maten glänsa den här gången.
Därför,
vill jag inte höra några…
…skämt,
eller sånger.
Eller något kul alls.
Ingen fara.
Inget kul alls.
Jag lovar.
-Hur ligger vi till tidsmässigt? -Bra.
Signorina.
Tack.
Signore.
Min kära chef Robles.
Forza!
Är det hummer?
Ja.
Är det sant att…
…hummer är…
…ett afrodisiakum?
Jag hoppas inte det.
Vi gick vidare från första omgången.
Vi hade väldigt tur.
Det var för mycket vitlök.
La donna è mobile…
"Begreppet ångest, Kierkegaard."
-Du skämtar. -Vad gör du?
En handelsresandes död av Arthur Miller. Vad är det med dig?
Nej!
-Inte mina korsord! -Släpp!
Det enda som hindrar mig från vansinne är att göra nåt jag kan avsluta.
Okej, avsluta det.
Men lova mig att du kommer ur det här nihilistiska tankesättet och roar dig.
Lyssna.
"Nihilism" och "roa sig" passar inte ihop.
Hör på, chef.
Paella görs med ris, räkor, korv, fisk, kyckling - allt man önskar ha i.
Paella bevisar att allt passar till allt!
Okej då. Jag lovar.
Vart vill du ta mig?
Nå, vad tycker ni?
Méndez, naturen här är verkligen underbar!
Sluta säga "underbar". Det låter som "far".
Varför tittar du på de där?
Jag behåller den tills du ändrar attityd och roar dig.
-Ge hit! -Nej!
Njut av landskapet, för fan!
Det är så varmt.
Du stirrar lite mycket, va?
Jag skulle kunna fortsätta för alltid. Jag har inte bråttom.
Om det går bra för er, menar jag.
Sänkan har funnits i tusentals år.
Ni, å andra sidan,
är en underbar hägring som kan försvinna när som helst.
Se där, en Casanova…
…som blandar skamlöshet och poesi.
Vad trist.
Enligt honom är paella med räkor, kyckling och korv,
beviset på allt kan blandas med allt.
Vi går, Selina.
Vad?
Jag kommer!
Hjälp!
-Hjälp mig! -Vad är det?
Snälla, hjälp mig härifrån!
-Hjälp! -Kommer!
Hjälp mig!
Hjälp!
Hjälp mig! Få ut mig härifrån! Något bet mig!
-Jag är rädd! -Lugn, ingen fara.
-Vad hände? -Något bet mig.
Blev du biten? Det måste ha varit…
-Vad? Vad är det? -En orm!
Lugna dig, jag har dig.
-Jag kan inte vara här. -Bara lugn.
-Hjälp mig ut. -Okej, försiktigt.
Lugn, så ja.
-Är den borta? -Den är borta.
-Jag går upp. -Kliv upp.
Så, ja. Kliv upp.
Kliv upp här.
Är allt bra?
När jag såg dig, sa jag: "Hon är musiker eller leder ett rockband." Något sådant.
Allvarligt?
Jag spelade i ett band.
Sen…
…förändrades livet.
Jag studerade inredning.
Jag skulle gärna gå en inredningskurs.
Se hur det står till med min inre inredning. Bli mer zen.
Heminredning.
Jag skämtar.
-Ja. -Ja?
Och du? Har du fått ditt livs stora möjlighet?
-Ja. -Berätta.
Att vara här.
Med dig.
Så underbart.
Jag skämtar.
Vad hemsk du är!
Jag gick på det!
Jag trodde att du var galen.
Jag trodde dig verkligen.
Det har väl gått mer en timme?
Ja, och här sitter jag med en galen kvinna.
-Ja! -Ja!
Byt bandage dagligen och ta de här i en vecka.
Doktorn, är ni säker på att inget bet mig?
Det gör ont som om ett djur bet mig…
Inga bett. Du skar dig bara på en klippa.
Och för din stukning…
Försök att vila i två veckor.
Två veckor?
Ha en fin eftermiddag.
Vem hade trott att vi skulle hamna här på semestern?
Du är åtminstone inte lika skadad som jag.
Måste du verkligen jobba med det där på?
Bra jobbat, bra.
Bra jobbat.
Kompis!
-Andra segern! -Ja.
Grandissimi!
-Skål. -Semifinalen väntar.
Vi gjorde bra ifrån oss.
Mer än bra!
Killarna på Spanska smaker har vunnit flera gånger.
De var inte lika motiverade.
-César, jag har ett förslag. -Vad?
Ska vi gå till poolbaren och prata med Selina och Naomi?
Nej. Inte en chans.
Okej. Hur ser jag ut?
-Bra. -Bra?
-Titta igen, jag sticker. -Va?
Hör du!
Vi ses! Ciao, min vän!
-Seriöst? -Seriöst.
Sköt om dig!
Du måste skämta.
Hej, pappa.
Hej, Quique. Hur mår du?
Bra. Jag tittar på tv. Jag är uttråkad.
-Vill du prata med mamma? -Nej, jag vill bara prata med dig.
Hur går tävlingen?
Jättebra. Vi är vidare efter två omgångar.
Toppen!
Du, pappa…
Är du arg på mig?
Självklart inte.
Nej. Jag har bara varit på dåligt humör.
Men det har inget med dig att göra. Jag lovar.
Det är komplicerat. Väldigt komplicerat.
Okej.
Men om allt fortsätter att vara komplicerat,
ställer vi in min nattvardsfest då?
Jag vet faktiskt inte. Vi har inte pratat om det.
Mamma kommer. Jag måste lägga på. Hej då!
Vad gör du uppe så sent? Klockan är 22.00.
Du borde inte se på tv. Gå och lägg dig.
Kom ihåg att du på din tid var omöjlig att kontrollera.
-Jag? -Du.
Vänta nu. På vilket sätt då?
På alla sätt. Få mig inte att prata om det inför henne.
Ame, jag funderar på att göra rysk sallad till imorgon,
men jag minns inte om Horacio gillar majonnäs.
Jag tror det. Han gillade det för tio år sen.
-Ja? -Ja.
Som jag har ställt till det för mig.
Åh, raring.
Det är ditt liv, hjärtat.
Jag ska inte döma dig.
Jag vill inte bli inblandad.
Hur tänkte du, Ame?
Dejta två killar samtidigt?
Du var med César och Horacio samtidigt.
Det är inte rätt.
Vad ska jag säga, mamma?
Jag var förvirrad. Jag visste inte vad jag skulle göra.
Jag var ett barn!
-Snälla. -Nej.
Du var inget barn.
Du hade redan fyllt 25 år.
Alltså…
César var så snygg och uppmärksam, en riktig gentleman.
-Minns du? Han var så snäll. -Väldigt sexig.
Och Horacio var idealistisk och jag älskade honom för det.
Han ville alltid förändra världen
och, tja, ingenting. Han fick tio år.
Istället för att förändra världen, borde han ha bytt advokat.
Horacio skulle komma ut förr eller senare, eller hur?
När hade du tänkt att berätta för César?
Jag vet inte. Jag var dum.
Nej, raring. Det var inte dumt.
Det var jävligt idiotiskt!
Jävligt idiotiskt!
Och med den där dåliga idén,
har du förstört ditt liv.
Ja.
Nu vet du inte vad du ska göra.
Du kommer inte att bli ihop med César igen.
Och den stackars hackaren Horacio!
Du förstörde hans liv också.
Tio år i fängelse!
Och nu när han är ute vet han inte hur han ska knyta an till sin son!
Jag glömde nästan!
Stackars César.
Stackars César som bär hela världen på sina axlar.
Tre skepp sjönk i ett enda slag!
Nej. Nu räcker det!
-Tack, mamma. -Det var så lite. Det var fyra.
Berätta för henne.
Du glömmer mitt söta barnbarn Enrique. Det krossar mitt hjärta.
Okej, jag vet inte vad jag ska göra.
Jag vet inte, raring.
Som jag sa förut, det är ditt liv.
Ditt liv! Jag lägger mig inte i.
-Mamma… -Jag har inget att säga till om.
-Det räcker, mormor. -Kom hit, raring.
-Men hur då? Naken? -Naken. Bakom poolen.
Kan jag komma in?
-Göm dig. -Va?
Paolo?
Kom in, kompis. Kom in!
Förlåt, väckte jag dig?
Nej.
Lyssna, Paolo.
Jag vet inte vad som kommer att ske och jag vet inte hur allt kommer att bli.
Men jag vill bara säga att jag ska anstränga mig
och göra mitt bästa för att roa mig.
Okej.
Jag vet hur viktig tävlingen är
och hur bra det vore för oss att vinna 20 000.
Det enda jag bryr mig om är att det går bra för oss och L'Allegria.
Jag älskar att se dig så här.
Okej. God natt.
-Vila lite nu. -Du också.
God natt.
-Varför gömde du mig? -Jag gömde dig inte.
Så, vadå?
Det gör ont att se honom så där - deprimerad, och som en martini.
Iskall?
Rörd.
-Vad har det med mig att göra? -Inget. Eller, jo. Mycket.
Tänk om han skulle se mig rumla runt här med dig
och ha trevligt, medan han…
Har samma sinnesstämning som Bachs rekviem?
Och ensam.
Ja.
Han skulle nog bli ännu mer deprimerad.
-Mer? -Ja.
Det är tufft att fylla 40 under de här omständigheterna.
Det stämmer.
Är klockan 01:00? Det är hans födelsedag!
-Nu festar vi! -Nej, inte du. Göm dig.
-Va? -Göm dig. Gör det bara.
Var? Under sängen? I garderoben? I badrummet?
I badrummet. Var som helst, göm dig bara.
-Hallå. -Sätt fart!
-Inte ett ljud. -Nej.
Vems födelsedag är det?
Har den äran idag
Ha den…
Grattis på födelsedagen.
Han är borta. Var är han?
Min räddare. Hej.
-Läget? -Hej.
Vad händer?
Lär du känna mig märker du att jag inte är galen…
Jag är inte alltid lika paranoid och hysterisk som i morse.
Det blev värre för jag har haft en jobbig period.
Jag har ju aldrig gillat insekter, reptiler eller råttor,
men allt blev värre för två år sen.
Nu är jag till och med rädd för kycklingar.
Kycklingar? Seriöst?
Vad är du rädd för?
Jag brukade inte vara rädd för något.
Men nu är jag rädd för att förlora kontrollen över mitt liv.
Okej, så jag har det inte så illa med kycklingarna.
Nej.
Vet du vad det är?
Ibland går man igenom saker som man kan kontrollera.
Det ger oss sinnesfrid.
Andra saker går inte att kontrollera.
Det går inte. De bara händer.
De skickas till oss av livet, universum, Gud, utomjordingar. Vem vet?
Och vi måste acceptera dem.
Ja.
När jag hör dig prata så här,
låter det som om du har en doktorsexamen i livets överraskningar.
Hur många procent av livet består av val
och hur stor del av överraskningar?
Fyrtiosex?
Fyrtiosex procent val och 60 procent överraskningar?
-Ja. -Nej, det är för mycket.
Det tror jag inte. Jag håller inte med. Va?
Hur skulle människor kunna styra sina egna öden?
Appius Claudius Caecus sa det. Han var blind,
men det var nog inte av fri vilja.
Lite motsägelsefullt, va?
Ja.
Jag måste gå.
-Redan? -Jag måste.
Okej.
-Ha det bra. -Detsamma.
-God natt. -Hej då.
Hallå?
Hej, hur mår du?
Hej, Amelia.
Jag mår bra. Fokuserad på tävlingen. Vi har gått vidare.
Du, hur mår César?
Jag har funderat på att komma och träffa honom i Cancún.
Han är superfokuserad på sitt arbete.
Det är nog ingen bra idé.
Inte för dig kanske, men för mig är det det.
-Jag vet att han vill träffa mig. -Varför ringer du till mig då?
För att du är hans bästa vän, Paolo.
Jag har bestämt mig. Jag kommer till Cancún. Punkt.
Jag ska säga nåt, Amelia. Lyssna noga.
Du…
Lade hon på?
Cazzo.
Tanti auguri!
Grattis på födelsedagen, min vän, kollega och partner.
Tack.
Fyrtio.
-Fyrtio. Vad sägs? -Det låter bra. Hur känns det?
Bättre än när jag fyllde 15, men värre än när jag fyllde 30.
Du mår i alla fall bättre än igår.
Ja, det är sant.
Har det något med Naomi att göra?
Nej. Naturligtvis inte.
Nej. Vi stötte på varandra igår och pratade lite. Det är allt.
Ta det lugnt bara.
Kom ihåg att du är som en långsamkokare. Som en köttgryta.
Och du är en snabbgryta, va?
Som en mikrovågsugn.
Precis.
Lyssna på det här. Jag har hyrt en båt.
Vi ska snorkla vid Isla Mujeres.
Jag råkade dessutom bjuda in Selina och Naomi.
Du råkade bjuda dem?
Jag känner inte för det, men jag säger inte nej.
-Bra, för jag har redan betalat för båten. -Ja, oroa dig inte.
Jag ska inte förstöra min födelsedagsfest för dig.
Tack.
Prego.
Men pressa mig inte. Vi borde fokusera på det vi är här för.
När har jag pressat dig?
Jag går och hämtar lite saker. Vi ses.
Dröj inte för länge.
Va?
Chef Marini.
Signor direttore.
Är allt bra?
Allt är bra.
Jag vill bara berätta att organisationskommittén
har bestämt sig för att krydda tävlingen lite grann.
Därför har vi ändrat reglerna i kvällens omgång.
Vi kommer att ha överraskningsingredienser.
Njut av din frukost.
Hej, pappa!
-Hej. Jag är glad att du alltid svarar. -Grattis på födelsedagen, pappa.
Tack så mycket.
Firar du?
Jag vill inte, men Paolo tvingar mig.
Pappa, minns du att du en gång sa
att om man inte får tag i belgisk choklad, får man göra det bästa av den schweiziska.
Ja, jag minns. Varför?
Jag förstår metaforen.
Vadå? Det var ingen metafor.
Jag pratade faktiskt om choklad. Men vad menar du?
Jag har gillat belgisk choklad fram till nu,
men nu när saker har förändrats, får jag göra det bästa av schweizisk choklad.
Om vi fortsätter med din metafor är ju Horacio inte schweizare.
Din mamma lät två chokladkakor vittra sönder under tio år
i ett mörkt skåp fyllt med otäckheter och lögner.
Är det varmt i Cancún?
Ja. Jättevarmt.
Förlåt, jag rycktes med i metaforerna.
Raring!
Hej då, pappa. Jag måste lägga på.
Titta vem som är här för att träffa dig.
Jag låter er två prata lite.
Jo, kom igen.
Okej, jag lämnar er.
Okej?
Ja, vi har ju lite tid att ta igen.
Var börjar vi?
Gillar du motorcyklar?
Nej.
Gillar du…
Gillar du fotboll?
Nej. Inte så värst, ärligt talat.
Multinationella företag har förstört spelets romantiska egenskaper.
-De har sugit ut allt gott. Förstår du? -Nej.
Gillar du min mamma?
Ja.
Sanningen är att jag gillar henne mycket.
Och schweizisk choklad?
Va?
Snorkling var en toppenidé. Men det är omöjligt med min fot.
Jag vill att du ska njuta av dagen.
Ja.
Vad är det för piller?
Jag blir yr.
César.
Du blev aldrig yr förra året i Acapulco.
Förra året visste jag inte att min son inte är min.
Problemen förvärras av stress.
De där pillerna kan ta kål på både din sexlust och din erektion.
Va?
Jag tänker inte ha sex de närmaste timmarna.
Vem vet?
Hej! Happy birthday!
Tack.
-Hej. -Grattis på födelsedagen.
-Tack. -Hur mår ni?
-Bra. -Toppen. Hur mår du, rocktjejen?
-Hej. -Bra, tack. Grattis på födelsedagen.
Tack så mycket.
Här är båten.
Den är inte min, men jag har hyrt den.
Utmärkt.
Gå ombord.
Vill du ha en öl?
-Det här duger bra. -Okej.
Titta!
Titta på vattnets färg.
Försöker du nå upplysning?
Nej, jag försöker undvika att kräkas.
Det är nog den konstiga maten ni lagar.
Nej, det är inte maten.
Konstig? Vadå konstig?
Den är konstig.
Naomi! Kom!
Kom!
Kära nån.
Jag har tänkt på det du sa igår.
När lärde du dig att bemästra existentialismen?
Tja, personlig erfarenhet.
Erfarenhet?
Ska du berätta för mig, eller…
Paolo berättade vad du går igenom.
Så, ja, nu är det min tur att berätta.
Få se. Var ska jag börja?
Jag hade tur i början.
Jag föddes i en välutbildad medelklassfamilj.
Jag gifte mig med världens bästa man.
Vi träffades på toaletten på en restaurang när en kypare råkade spilla på min blus.
Han hjälpte mig att ta bort fläcken. Det var så vi träffades.
Han var mitt livs största kärlek.
Livet behandlade dig rätt bra.
Jag blev änka vid 28.
Va?
-Hur? -James var på väg till mataffären,
när en del av en byggställning föll över honom.
-Allvarligt? -Ja.
Jäklar.
Änka med två döttrar i Chicago. Så ensam, utan familj.
-Det är jättetufft. -Det var det.
Sen kom bankkrisen och jag förlorade mitt jobb.
Jag sjönk väldigt djupt.
Mer eller mindre där du är just nu. Men jag hade ingen Paolo till min hjälp.
Ja. Och vad gjorde du?
Jag började i terapi.
I korridoren till terapeutens kontor, sprang jag på min rumskompis från college
som berättade att hon hade det toppen på ett mjukvaruföretag där hon jobbade.
Hon presenterade mig för sin chef, som sökte någon inom finans…
-Ja! -Vilket sammanträffande!
Och nu får jag absurt hög lön.
Vad bra.
Du har gått igenom allt.
Det är jag vid 35.
Frisk, lycklig, optimistisk. och lever mitt bästa liv.
Min mamma dog förra veckan.
Allvarligt?
Ja. Det är deprimerande att acceptera att man är deprimerad.
Ja, jo…
Men, alltså, nej…
Vadå?
När ödet knockar en från ingenstans,
anpassar man sig, man tar tiden man behöver
och man gör det bästa av situationen.
Ja. Det stämmer.
Jag måste kissa.
César!
Hjälp! Jag kan inte öppna dörren!
Jag kommer!
Kommer!
-Skynda på! -Jag kommer.
Lugna dig. Vad hände?
Jag är inlåst. Dörren går inte att öppna.
Går den inte att öppna?
Vänta.
Tack och lov.
Den gick inte att öppna. Helvete, fan också!
-Du stängde dörren. Prova. -Den går inte att öppna.
-Nej. -Det här gör mig klaustrofobisk.
Åh! Ett fönster!
-Vi kan komma ut där. -Nej. Hur då?
Jag kommer inte ut där. Och med mitt ben…
-Okej. -Den måste gå att öppna på nåt sätt.
Hjälp mig.
-Klättrar du? -Ja.
-Vad ska vi annars göra? -Tja… Försiktigt. Låt mig hjälpa dig.
-Vänta. -Akta min fot!
Se upp. Skada dig inte.
Förlåt. Jag vet bara inte…
Jag känner mig konstig. Jag har din rumpa i ansiktet.
Är du upphetsad?
Deprimerade människor brukar inte ha nån sexlust.
Då är jag nog inte så deprimerad.
Försiktigt.
Va?
Snacka om rock'n'roll!
Kapten! Vi snorklar i 20 minuter till.
Bra jobbat, mästarn!
-Få ut mig! -Okej, kom ner.
-Jag sitter fast. Släpp ner mig. -Sitt på mina axlar. Sitt.
-Så där, ja. -Ner med dig!
Hur är det?
Och nu?
Bra återhämtning.
Jag vet inte.
-Inte? -Det här?
Vänta lite. Min mobil ringer.
Svara.
Det är min fru. Vad ska jag göra?
Jag är här. Jag ska ingenstans.
Ursäkta mig.
Ursäkta, ge mig en sekund. Jag behöver en sekund.
-Vad ska jag göra? -Okej.
Jag ger dig lite utrymme.
Vad ska jag göra?
Hur är läget?
Redo för tävlingen?
Ja, det är jag.
Vad är det?
-Vad är det? Du ser orolig ut. -Nej. Orolig? Nej.
Det är några små förändringar som jag inte har berättat om.
Va?
Nu oroar du mig genom att inte berätta.
Vi ska inte laga det vi hade planerat.
-Varför inte? -Jag sprang på Casas.
Han sa att för att krydda tävlingen,
har de kommit på en "överraskningsingrediens".
Ännu en överraskning. Varför berättade du inte tidigare?
Hur skulle jag ha sagt det?
Vi hade båten, Isla Mujeres, Naomi och Selina.
Jag ville inte förstöra din dag.
Nu har du gjort det.
Va? Jag förstörde inte din dag.
Kanske halva dagen. Klockan är bara 18.00.
Hur gick det med Naomi?
Är det allt?
Mina damer och herrar,
välkomna!
Vi ska snart sätta igång vår tävling.
Är ni redo?
Överraskningsingrediensen är…
Pomodoro.
Serranoskinka.
Jag hatar skinka.
Lugn.
Vi lagar något gott.
Skinka!
Ska jag börja med raviolin och du gör fyllningen?
Jag vet inte. Jag är osäker på raviolin.
Jag vet inte.
Är du okej?
Amelia ringde idag.
Jag ville inte ens svara.
Jag vet inte hur hon mår. Jag är inte redo att prata.
Amelia vill komma till Cancún och träffa dig.
Va? Har du pratat med henne? Varför har du inte sagt nåt?
Jag ville inte överväldiga dig.
Du mår bättre här tack vare tävlingen,
tack vare Naomi…
Jag tvivlar på att du har tid att var sur över din frus dumhet.
Låt mig besluta om mina egna problem.
Jag behöver ingen barnvakt. Jag är 40, för fan.
Lyssna. Som din vän och partner…
Som din vän, tack för allt du gör för mig. Verkligen. Men lägg dig inte i.
Som min partner, kom ihåg var vi är, snälla.
Vi är med i en liten tävling.
Håll käften.
Vi tävlar inte om en Michelinstjärna.
Vi tävlar i andra divisionen.
"De bästa mindre restaurangerna". Vet du vad det betyder?
De bästa är inte här.
Den här andra divisions-tävlingen
har en prispott på 20 000 dollar som jag behöver nu.
-Se mig i ögonen. -Va?
Jag förtjänar lite bekräftelse
för att ha slitit häcken av mig med dig i tio år.
Cazzo!
Hur är läget?
Är allt okej?
Jag är trött.
Men det var värt det.
Seli…
Jag träffade César för tio år sen när han gick en kurs i Milano.
Du anar inte hur mycket han hjälpte mig. Jag var på botten.
Två skilsmässor.
Bara tusen euro på kontot.
Tjugo kilo tyngre givetvis.
En skilsmässa räckte för mig.
Det var tufft.
Femton kilo.
Tyngre?
Nej, lättare.
Om du hade träffat mig då…
Jag hade inte lagt märke till dig.
Nu kommer rätten från Wok & Jane i Los Cabos.
De presenterar…
Karamelliserad anka med en fyllning på skinkkräm och soja.
Strålande.
Och nu, sist men inte minst,
restaurangen L'Allegria i Mexico City,
som har förberett…
En macka med serranoskinka.
Med?
Med bröd…
…och serranoskinka, i sin naturliga form.
Du måste skämta.
Vi har resultaten.
Tack.
Vidare till finalen är…
…Mexico Citys restaurang L'Allegria
med sin originella skinkmacka.
Casas min…
…när han öppnade kuvertet. Han såg ut så här!
Högt spel, det erkänner jag.
Men vi hade tur med den där skinkmackan.
Jag kunde verkligen inte komma på något att laga.
Förlåt.
Jag ber om ursäkt för allt jag sa till dig.
Det är okej, kompis.
Du och jag har alltid varit raka.
-Ja. -God natt.
Vi kan väl avsluta klubban tillsammans.
-God kväll, principessa. -God kväll.
-Hej. -Hej.
Vi kan väl ta en liten promenad på stranden?
Vet du hur svårt det är att promenera på stranden med den där?
Sluta klaga, bara för ikväll.
-Kom. -Okej.
Tror du att DNA-testet stämmer?
Jag vet inte, kanske…
…hon bara sa så för att provocera dig.
Jag tror inte det. Varför skulle hon ljuga för mig?
Hon kanske inte vet.
Jag vet inte.
Om jag var du, skulle jag be om ett nytt DNA-test.
Seriöst.
När du får tillbaka testet, vet du.
Men det var fint under tiden.
-Det stämmer. -Ja.
Du kan inte kasta bort tio år av ditt liv på grund av ett dåligt slut.
Vet du vad?
Slut är överskattade.
Du har kanske rätt.
Så, där vi slutade?
Va?
Det vi gjorde på båten?
På båten.
Jag vet inte, jag tror…
…något sånt här.
Upp och hoppa!
Klockan är 10.00.
Kaffe serveras på balkongen.
-Jag kommer! -Sätt fart.
Idag är den stora dagen!
Hur har du sovit?
Det där leendet säger mig att du festade med Naomi igår kväll.
Jag fyllde 40, inte 15. Nog med kommentarer.
Som du vill, men jag är glad att se dig på gott humör.
Tror du att Naomi en dag,
vill lämna Chicago och komma och bo med mig?
Okej, hördu…
Jag älskar att se att min älskade César har återuppstått,
men ha inte för bråttom.
Okej, skynda på.
Vi måste till marknaden och köpa ingredienser till ikväll.
Vi ses i lobbyn.
Ge mig tio minuter.
Dieci minuti.
-Är du okej? -Det gör ont.
Har du Selinas nummer?
Jag har inte bett om det än.
Jag vill prata med Naomi.
Ring till deras rum.
Jag ringde, men ingen svarade.
De kanske är på stranden, César.
-Jag beter mig som en tonåring, va? -Värre.
Vad händer med mig? Jag känner så många känslor.
Plötsligt är jag uppe, sen nere. Uppe, sen nere.
Håll det för dig själv.
Vi kan väl skynda oss och gå tillbaka till hotellet?
Det vi ska göra, är att vinna tävlingen ikväll.
Vi får 20 000 dollar,
du friar till Naomi, ni gifter er och jag kan vara ert vittne om du vill.
Tror du att hon skulle säga ja?
Jag skojar, César.
Ja.
Men om det skulle hända,
kan jag räkna med dig då?
Ja, César.
Jag ska vara ditt vittne.
-Okej? -Tack.
Åtta, nio, tio, elva…
Är alla äggen till baba-tårtan?
Ja.
-Är inte det riskabelt? -Det är final. Vi måste satsa allt.
-Är du säker? -Ja. Allt är bra.
Allt känns mycket bättre tack vare dig, tävlingen,
och Naomi såklart.
Och Naomi såklart.
-Mr Cerini. -Ja?
Selina och Naomi har lämnat ett meddelande.
Tack.
"Kära Paolo och César, det var fint att träffas.
Hoppas att ni vinner tävlingen. Selina och Naomi."
Paolo.
Vad äter du?
Choklad.
-Är den bitter? -Du skulle bara veta.
Jag lämnade allt i köket. Allt ser perfekt ut.
Något nytt från våra vänner?
De åkte på en rundtur i Chichén Itzá. De kommer tillbaka senare.
Varför sa de inget?
De såg kanske att vi var fokuserade på tävlingen.
Ja, men då kommer de tillbaka sent?
Jättesent. Det tar tid att ta sig fram och tillbaka.
Ja, men…
-Kan du lugna dig? -Jag är lugn.
Jag ville bara veta när de kommer ikväll…
César!
Vad fan?
Amelia.
Vill du ha chokladglass?
Lite kakao kan nog få oss på bättre humör.
-Sir, tre chokladglassar, tack. -Ja, sir.
Då så.
Förlåt för all skada jag har orsakat. Förlåt mig, snälla. Jag menar det.
Jag måste fokusera. Det är final idag.
Du sa att du hade gjort ett DNA-test på Enrique.
Jag såg det inte. Jag vill göra ett till.
Okej.
Vi har fortfarande mycket att prata om.
Först testet. Sen kan vi prata om andra saker.
Klockan är 18.00.
Du utmanar ödet.
Förlåt, jag somnade.
Säkert på grund av stressen över att prata med Amelia.
-César, det är final idag. -Ja.
Om vi vinner, och vi kommer att vinna. Vet du vad som väntar oss?
En värld av projekt, drömmar och framgång.
Ja, jag kan starta ett nytt liv med Naomi.
-Bara en liten sak med Naomi. -Vad?
Ska du bara sucka eller har du något att säga?
Får jag sucka en gång till?
FLYGPLATS
Snälla, sluta sucka.
CANCÚN FLYGPLATS
Vi är framme. Se er för.
Hörni, behöver ni min…
…hjälp?
Varför har du köpt biljetter till Louisville i Kentucky?
Enda sättet att ta oss till gaten.
-Men varför köpte du biljett åt mig? -Jag vill att du följer med.
-Till Kentucky? -För att hitta dem.
Där är de!
Naomi.
-Hej. -Hej.
-Vad händer? Vart ska du? -Till Chicago. Semestern är slut.
Tänkte du åka bara så där? Utan att säga nåt? Utan avsked?
Jag gillar inte avsked. Det ger mig ångest.
Jag tänkte att det inte var lätt för dig heller.
Ja, jo. Men…
Vi hade verkligen jättekul, César.
Du är en toppenkille.
Trots dina problem, gillade jag dig.
Gillade eller gillar?
Jag gillade dig. Jag gillar dig.
Jag kommer alltid att gilla dig.
Men jag tänkte inte att det här var något som skulle hålla i längden.
-Okej. -Vet du vad?
Att inte fästa mig vid nån, med alla mina problem,
ger mig någon slags lugn.
Lika ohälsosamt som det låter.
Vi hade det bra.
Jag njöt verkligen av den här tiden.
Av vår tid.
Du, Naomi. Jag…
-Ha en trevlig flygresa, principessa. -Tack.
-Du också, min rockstjärna. -Tack.
Vi hoppas att ni vinner tävlingen.
-Ja! -Ja!
Jag är säker på att ni vinner. Ni är bäst.
-Ja. -Hej då.
-Hej då.
César, vad är det i en tiramisu?
Va?
Vad är det i en tiramisu?
Jag vet inte.
Mascarpone, socker, ägg, kakao och Ladyfingers. Varför?
Precis.
Både du och jag vet att tiramisu smakar bäst med Ladyfingers,
men det finns andra människor på andra ställen som föredrar andra kakor.
Som i Chicago?
Eller i Louisville i Kentucky.
Det finns andra sätt att leva livet och andra sätt att göra tiramisu.
Vill du må bättre?
Jag älskar hur du gör din tiramisu.
Jag vill vara ensam en stund.
Vi ses om ett tag.
Okej.
Chef Marini.
Lycka till.
Tack, direktör Casas.
-Är du här? -Jag rymde.
Mamma sover, hon tog lugnande.
-Hon var väldigt stressad. -Väldigt stressad… Vad tror du jag är?
Vad gör du?
Till DNA-testet.
Det är bäst om du skickar in det.
Men gör det efter min nattvardsfest.
Okej.
Jag tog med den här. Jag vet att du gillar den.
Titta.
Få se.
-Den är från USA. -Man hittar inte alltid schweizisk.
Vi provar.
Inte illa.
Inte illa alls.
Den är faktiskt riktigt god.
Redo. Jag är här.
Benvenuto.
Hur går det hittills?
Allt är bra. Salladen var perfekt.
Sen gjorde jag en italiensk jägargryta helt själv.
Den var inte toppen.
Näst ut är desserten.
Nu kör vi.
-Baba-tårtan? -Baba-tårtan.
Forza!
Här är basen. Nu kör vi.
Perfekt.
-Räkna. -Okej.
Ett, två… Stopp.
Perfekt.
När du är redo.
-Skynda på. -Nu kör vi.
-Forza! -Forza!
-Min kära chef Robles. -Tack.
Chef Galindo.
Hoppas det smakar.
-För vårt arbete. -För vårt arbete.
Grattis. Ni var väldigt duktiga.
Tack så mycket.
-Bravo. -Ett nöje.
-Mr Casas. -Nöje.
-Chef Marini. -Nöjet är mitt. Tack.
Vi hade inte varit här utan ditt goda humör.
Vi hade inte kommit tvåa utan dina problem.
Jämför storleken på deras pokal med vår.
-Tack så mycket! -Tack.
Tack!
DELIKATESS - GRAND PRIX
Självklart!
Vi tar ett foto.
Allihop! Tack!
Tack, allihop.
Tack!
Det var inte så illa.
Varför komplicera det med en jägargryta?
Du var ju ensam.
Och varför var jag ensam?
Va?
Vi gick miste om 20 000 dollar.
Sabrina kommer att döda mig.
Cazzo!
Andra plats.
I en andra divisionstävling.
Men det är okej. Det vi upplevde här har varit värt det.
-Det är sant. -Övervärdera inte slutet.
Nej.
Du, kom.
-Börja inte, César. -Kom hit. Bara en sekund.
Kom igen.
Titta var vi är.
Vi kan inte klaga. Cancún.
På ett all inclusive-hotell.
-Ja, det är toppen. -Det är en kylig kväll.
Månen.
Du och jag.
Va?
Du och jag?
Mannen!
God morgon.
-Hej pappa. -Hej, kompis.
Titta.
Jag har bakat kakor för att lätta upp stämningen.
-Tack. -Inte till dig.
Vill du ha?
Tack.
Jag tänkte att…
…vi kunde göra en överenskommelse, oavsett resultat.
Ja, det är en bra idé.
Som du vill.
God morgon.
Vi har resultatet.
Tack.
Mamma, det är så många förändringar. Men jag anpassar mig
och gör så gott jag kan i den nya situationen.
Sanningen är att vi mår bra.
Jag mår bra.
Jag älskar dig.
Vad tycker du om arrangemanget? Vardagarna med mig, såklart.
En helg med Horacio, hans biologiska pappa.
-Och en helg… -Med mig.
-Ja. -Ja, ingen fara.
Det ordnar sig. Ingen fara.
Okej.
Amelia.
Där är bussen.
Tack!
Hej!
-Hur mår du? -Bra.
Du uppför dig väl?
-Ja. -Ja?
Ja.
-Du ska till din kompis… -Lupita.
Okej, vad har du ihop med henne?
-Inget. -Jag berättar sen.
Hej då! Vi ses.
-Lämnar du honom på söndag? -Ja.
-Hur gick det? -Bra.
-På matteprovet? -Ja, bra.
-Så… -Får jag berätta en hemlis?
-Vad? -Jag har kysst Lupita.
Är det sant? Va?
Wow. Hördu!
Men igår sa Lupita, som om det inte vore en stor grej,
att hennes pappa har blivit förflyttad till Guadalajara,
och om en månad flyttar hela familjen dit.
Vilken osis. Jäklar.
Hördu. Jäklar?
Nej, bli inte nedslagen.
Ibland går det inte som man hoppas i livet,
men hur du reagerar är upp till dig.
Hur du hanterar det, och hur du tar dig framåt.
Och man vet aldrig… Ibland slutar allt bra.
Som med dig och mig.
Ja. Som med dig och mig.
Och som med dig och dina tjejer.
Vet du vad? Jag borde prata med Sofía. Hon är också en vän.
En till?
-Hon har gröna ögon… -En till?
-Hon är roligare… -Vem är Sofía?
Berätta om Sofía.
Vi köper pizza, så får du berätta allt om Sofía och Lupita.
Undertexter: Jenny Johansson