Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRESENTERER
FØRTISER
Kjøkkensjef Cesár!
Velkommen til L'Allegria!
-En applaus for kjøkkensjef César. -Bravo!
Hvordan står det til her? Hvordan smaker pastaen?
-Hvor mye tjente vi, Huguito? -Femtifire tusen to hundre pesos.
Så bra.
Da kan vi tilbakebetale lånet på et år.
Slapp av, det ordner seg.
Hva skjer? Hvor skal du i den nye skjorta?
Til mambotimen min. Hugo skal også!
Klokka 19 på en søndag? Så fjernt.
-Jeg har fortsatt et sosialliv. -Jeg har fortsatt en familie.
-Ok, vi ses. Hvil deg litt. -Mambo!
-Hei, pappa. -Står til?
-Bra, og du? -Bra.
-Hva gjør du? -Lekser.
Naboene kjøpte en papegøye.
-En papegøye? -Ja. Den snakker.
Hallo!
Hallo.
-Hvordan går det? -Bra, du da?
-Veldig bra. -Så flott.
Gleder meg til å dra på ferie snart.
-Gjett hva jeg gjorde? -Hva da?
Jeg la til Wien og Praha på Europaturen.
Ok.
-Utrolig, ikke sant? -Ja.
-Vi snakkes senere, ok? -Ok.
Vil du spille fotball? Kom igjen!
-Jeg vil spille! -Kom!
-La meg ta på sko. -Greit.
Jeg slår deg.
-Er du klar? -Ja.
Kom igjen!
Sånn, ja! Ta den!
Hør her.
Du må analysere den andre spilleren. Forstå hva de vil.
-Aldri la dem overraske deg. -Ja.
Pappa, ikke rør håret mitt.
-Det sier du ikke til Lupita. -Hvordan vet du at jeg liker Lupita?
Hvordan? Jeg er faren din. Jeg vet alt om deg.
Be henne på festen din.
-Ok. -Inviter henne.
-Jeg gjør det. -Bra.
-Hvem snakker dere om? -Ingen.
-Teitinger. -Kom igjen!
-Så slemt. -Spill!
-Kom igjen, Enrique, skyt! Klar? -Ok.
Ok. Skyt.
-Papegøyen! -Faen ta deg.
-Han uttrykker seg bra. -Du, mamma…
Hva er greia med dyrepyjamasen din?
-Ame… -Skal du bruke den de neste 40 årene?
-Nettopp. -Å ja?
Førti er det nye 12.
Hvordan går planleggingen av førstekommunionen?
-Bra? -Veldig bra.
Ja. Gjester? Musikken?
Alt er under kontroll.
-Perfekt. -Som vanlig. Du vet hvordan jeg gjør ting.
-Har jeg noensinne skuffa deg? -Aldri.
Aldri.
Pyjamasen vekker dyreinstinktene mine.
-Gjør den det? -Som om jeg var… en løve.
Spis meg, løve.
Skal vi feire bursdagen din?
Nei. Jeg har Enriques førstekommunion, turen, mye på gang.
Det er Enriques førstekommunion.
Amelia planlegger Europaturen. Hva med bursdagen din?
Ok, hør her.
Denne uselviske familiemann-greia vil enten gå skeis for deg,
gjøre deg til heroinmisbruker, eller alkoholiker eller sudokufanatiker.
-Sudoku? -Ja, sudoku.
-Nei. -Forandre deg, César.
Hvordan går det med magekatarren? Hjelper medisinen?
Ikke mye.
Fordi du kaster den eller fordi den ikke hjelper?
Jeg har følelsesmessig magekatarr.
-Vet du hva som kan hjelpe? -Hva da?
Hvis vi to dro til Cancún.
Cancún?
Hold deg fast. Delicacies magasinet inviterte oss.
Vi skal delta i Mexicos beste små restauranter Grand Prix.
-Valgte de oss? -Så sannelig!
-Hva? Så flott! -Ti år gir endelig resultater!
Señor Paolo, telefon fra Italia. Ekskona di.
Hvem av dem?
Señora Sabrina.
Den verste. Takk, Juan Pablo.
Kan du tro det?
Begge ekskonene mine bor i Italia med barna mine.
De er etter meg fortsatt.
Lær av meg. Ekskonene mine elsker meg.
-Hva? -Kom deg ut. Gå og svar.
Ja, Sabrina.
Ja, jeg vet at college er viktig,
men 10 000 euro?
Nei, Sabrina. Ikke ring advokaten. Jeg ordner det. Gi meg et par dager.
Ciao, Sabrina. Ingen advokater!
Alt i orden?
Vi må vinne Delicacies-konkurransen, for premien er 20 000 dollar.
I tillegg til publisiteten vi får om vi vinner.
Ja, publisitet er bra, men det er 20 000 dollar.
Skal vi lage penne med pesto og karamellisert rød snapper?
Eller artisjokkpizza? Noe sånt?
Jeg liker det, men først må vi fokusere for premien er…
-Tjue tusen. -Tjue tusen.
Takk.
-Hallo, mamma. -Hei!
Hvordan har du det?
-Bare bra. -Jeg er glad du kom.
Mestere i førtiårene!
Tror du det?
Seier eller tap, det er flott at dere ble valgt.
Jeg håper det.
Din middelalder stråler av suksess.
På din alder så faren din ut som om han var ferdig med alt.
Han så ikke bare sånn ut, han var virkelig ferdig.
Han døde da han var 41.
Uansett, du ser veldig bra ut.
Du er sunn, du spiser godt, du trener.
Du kommer til å leve til du er 100.
Ikke bring ulykke over meg.
Uansett hvor gammel jeg blir, vil jeg at du skal huske noe, César.
Hva da?
Om det ikke var for meg…
Ville du ikke vært der eller hvem du er.
Paolo…
Jeg er kanskje nær Alzheimers, men jeg husker alltid ordspråkene mine.
De er ikke engang dine.
-Du ser fantastisk ut. -Ikke sant?
-Nydelig. -Takk.
-Hva? -Pokerkvelden min.
Jeg kom for å si hei og gratulere dere begge.
Takk for at du kom.
Takk for alle rådene du har gitt meg på kjøkkenet.
-Det var så lite. -Ha det.
Oppfør dere i Cancún.
-Selvsagt. -Og vinn!
Gutten er her. Vær stille. Du burde ha ringt.
-Ikke dukk opp sånn… -Jeg savnet deg, Amelia.
Nei. Hold kjeft.
Hallo.
Å, det er César. Dette er Horacio, en gammel venn.
-God kveld. -Står til? Hyggelig.
-Hyggelig. -Står til?
Min kones venner er alltid velkomne.
Vel, "venn" er ikke det riktige ordet…
-Horacio var lenge borte. -Å, ja? Hvor da? I Amerika?
Nei. I San Rafael fengsel.
Ti år.
-Det er lenge. -Jeg slapp ut i går.
Det første jeg ville var å treffe Amelia.
-Og gutten. -Gutten?
Hallo.
Da vi møttes, datet jeg fortsatt Horacio.
En måned etter at han ble feilaktig fengslet…
…fant jeg ut at jeg var gravid.
-Hvordan vet du at han er hans? -Timingen.
-Tok du en test, eller… -Ja.
Horacio var i fengsel, og du var der.
Takk.
Man har ikke levd før man har smakt squash polpette.
Veldig bra valg.
Hemmeligheten er ikke bare å marinere kjøttet i cirò rosso,
men i selve flyreisen.
Flyreise forbedrer kjøttets smaksegenskaper.
César!
Utmerket valg, señora. Tre stykk skal bli!
César!
Kom an. César!
Så?
Hva skal jeg gjøre? Hvordan kan jeg gå videre?
-Hva kan jeg gjøre? -Vel…
César, hvordan kan jeg hjelpe deg?
Jeg vet ikke.
Vi leter alltid etter en mening med ting, men hvorfor?
En dag våkner man, og det er det. Alt er over.
God kveld.
Det er nedturer. De smerter. Jeg vet det.
Hun løy. Amelia løy for meg. I ti år løy hun for meg!
-Ja, men… -Men hva? Hun brukte meg!
Hun ville ha en perfekt familie, og jeg falt for det som en idiot!
-Det var min feil. -Ikke begynn med det.
Du har vært en utmerket far, og en utrolig ektemann.
-Ikke sant? -Jo.
Den som har skylden her, er hu jævla løgnaktige kjerringa Amelia.
Du… ikke snakk sånn.
Jævla løgnaktig kjerring!
Kutt ut den jævla tuta.
Men ja, nå holder det med tuta.
-Jeg har en idé. -Hva?
Hva om du parkerer bilen her, kommer opp og sover på sofaen?
-På sofaen? Nei. -Jo.
I morgen våkner du og føler deg bedre,
og du innser at du har mange gode ting i livet ditt.
Du har familie, venner, jobben din.
Moren din, som er sunn og frisk.
Jeg så ikke dette komme.
Kjære Yolanda,
søster, venn.
Vi er her for å stede deg til hvile.
Fant moren din ut om rotet med Amelia?
-Nei, jeg fortalte det ikke. -Det er bra.
DELICACIES - BESTE SMÅ RESTAURANTER GRAND PRIX
-Hva syns du om hotellet? -Det er bra.
César, lov meg at du glemmer problemene i fem dager.
Du vil ha god tid til å tenke på Enrique, Amelia og alle problemene dine.
Men nå må du konsentrere deg om deg selv og konkurransen.
Er det for mye å be om?
-Jeg lover. -Ok.
-Hva i svarte? -Kom hit, vennen.
Vannet er helt nydelig!
-Du bør gå uti. -Se! Se så vakre!
Ja, nydelige.
Hva heter de?
Jeg vet ikke, men det kan vi finne ut.
Jeg vil ta dem med på rommet.
Samme her.
De var min mors favorittblomster.
Blomster?
Ja, så vakre.
Kjøkkensjef Marini!
-Señor Direktør. -Kjøkkensjef Benavides!
Velkommen til mitt hotell. Står til?
Flott! Vi koser oss og ser på blomstene.
Akkurat.
Hils på en av assistentene mine. Señor Ignacio Méndez.
-Hyggelig. -Fornøyelse.
En stor fornøyelse.
Ignacio kan hjelpe dere med alt. Ikke bare konkurransen.
Alt når det gjelder hotellet, fasilitetene, aktivitetene, utfluktene.
Tusen takk.
Nyt dagen… og blomstene.
Forresten… de kalles liljer.
Begge to?
Liljer.
Alle vil ha det samme utstyret.
Dere setter deres egen vri på rettene.
De vil dømmes av et ekspertpanel
bestående av utenlandske kolleger, kritikere
og en offentlig jury valgt tilfeldig hver kveld
bestående av fem hotellgjester.
-Er det klart? -Ja!
Så la oss sette i gang!
Kjøkkensjef Marini.
-Kan jeg få et øyeblikk? -Selvfølgelig.
-Hvordan går det? -Alt er flott.
Jeg er så glad for at du og kjøkkensjef Benavides
er en del av vår utvalgte gruppe.
Men… la meg være ærlig med deg.
Noen av Delicacies samarbeidspartnerne
er ikke overbeviste om at dere bør delta i konkurransen.
L'Allegrias berømmelse skyldes konseptet,
maten og underholdningen.
Selvsagt.
Kundene deres… sjarmeres.
Av vitsene deres,
sangene deres og også av maten deres.
Men for å overbevise kollegaene mine,
må dere la maten være stjernen denne gangen.
Derfor vil jeg ikke ha
vitser
eller sanger.
Ingen moro overhodet.
Ikke vær redd. Ingen moro i det hele tatt.
Jeg lover.
-Hvor mye tid har vi? -Vi har god tid.
Takk.
Kjøkkensjef Robles.
Er det hummer?
Det er det.
Er det sant at…
…hummer er et afrodisiakum?
Jeg håper ikke det.
Vi besto første runde.
Vi var veldig heldige.
Det er altfor mye hvitløk.
"Begrepet angst, Kierkegaard."
-Du fleiper. -Hva gjør du?
"En handelsreisendes død, Miller." Hva skjer med deg?
Nei!
-Ikke kryssordene! -Slipp!
Å gjøre noe ferdig holder meg tilregnelig.
Fullfør det.
Men lov at du kommer deg ut av denne nihilistiske tankegangen
og har det gøy.
Du. "Nihilisme" og "ha det gøy" passer ikke sammen.
Señor Kjøkkensjef.
Paella er laget med ris, reker, chorizo, fisk, kylling, alt du vil putte oppi.
Paella har vist oss at alt passer til alt!
Greit. Jeg lover. Hvor skal vi?
Hva syns dere?
Alt her er mye bedre, Méndez!
Slutt å si "bedre". Det høres ut som "fedre".
Hvorfor ser du på det?
Jeg tar den til du endrer holdning og har det gøy.
-Gi meg den! -Nei!
Nyt naturen, for svarte!
Det er så varmt her.
Glor du alltid så mye?
Jeg kunne gjøre det i evigheter.
Jeg har ikke hastverk. Om det er greit for deg.
Synkehullet har vært der i evigheter.
Du, derimot,
er en vidunderlig luftspeiling som kan forsvinne når som helst.
Se, en Don Juan
som blander skamløshet med poesi.
Så kjedelig.
Ifølge ham, så betyr en paella laget med reker, kylling og chorizo
at alt kan blandes med alt.
Kom igjen, Selina.
Hva?
Jeg kommer.
Hjelp!
-Hjelp! -Hva er det?
Få meg ut herfra!
-Hjelp meg! -Kommer!
Hjelp!
Hjelp meg! Få meg ut herfra! Noe bet meg!
-Jeg er redd! -Slapp av, det går bra.
-Hva skjedde? -Noe bet meg.
Ingenting bet deg. Det må ha vært…
-Hva? Hva er det? -En slange!
Ta det helt med ro. Ro deg ned, jeg har deg.
-Jeg vil ut. -Slapp av.
-Få meg ut. -Forsiktig.
Forsiktig, sånn ja.
-Er den borte? -Den er borte.
-Jeg går ut. -Opp her.
Sånn ja. Opp.
Opp her.
Gikk det bra?
Da jeg så deg, sa jeg: "Hun er musiker eller frontkvinne for et rockeband."
Seriøst?
Jeg spilte i et band før. Så… forandret livet seg.
Jeg studerte interiørdesign.
Jeg vil gjerne ta et interiørdesignkurs.
Eller se hva som skjer med mitt innvendige. Være zen.
Interiørdesign?
Jeg tuller.
-Ja. -Ja?
Hva med deg? Har du hatt ditt livs mulighet?
-Ja. -Fortell.
Å være her.
Med deg.
Stilig.
Jeg tuller.
Du er fæl! Jeg falt for det!
Jeg trodde du var gal.
Jeg trodde deg.
-Det har gått nesten en time, sant? -Ja, og jeg er her med en gal kvinne.
-Ja! -Ja!
Bytt bandasje daglig og ta disse i en uke.
Doktor, er du sikker på at ingenting bet meg?
-Det gjør vondt, som om et dyr bet meg… -Ingen bitt. Du kuttet deg på en stein.
Du har en forstuing, så prøv å hvile i to uker.
To uker?
Ha en fin ettermiddag.
Hvem hadde trodd vi ville ende opp her på ferien?
Du slapp iallfall billigere unna enn meg.
Må du virkelig jobbe med den?
Bra jobbet. Godt jobbet.
Kompis!
-Seier nummer to! -Ja.
-Skål. -Semifinalen venter.
Vi var flinke.
Mer enn flinke!
Folka på El Sabor Castellano hadde vunnet mye.
De var ikke like motiverte.
-César, jeg har et forslag. -Hva da?
Hva om vi går til bassengbaren
og prøver å snakke med Selina og Naomi?
Nei. Glem det.
Ok. Ser jeg bra ut?
-Bra. -Bra? Se igjen, jeg er borte.
-Hva? -Hei! Vi sees! Ciao, min venn!
-Seriøst? -Seriøst. Ha det bra!
Du kødder med meg.
Hei, pappa.
Hei, Quique. Hvordan går det?
Bra. Ser på TV. Jeg kjeder meg. Vil du snakke med mamma?
Nei, jeg ville bare snakke med deg.
Hvordan går konkurransen?
Veldig bra. Vi har bestått to runder.
Kjempebra!
Du, pappa. Er du sint på meg?
Selvsagt ikke. Nei. Jeg har bare vært i dårlig humør.
Ingenting med deg å gjøre. Jeg lover.
Det er veldig komplisert.
Ok.
Blir førstekommunion-festen avlyst hvis ting forblir kompliserte?
Jeg vet ikke. Vi har ikke diskutert det.
Mamma kommer. Jeg må legge på. Ha det!
Hva gjør du oppe så sent? Klokka er ti.
Du burde ikke se på tv. Gå og legg deg.
Husk at du på den tiden var umulig å holde styr på.
-Meg? -Du.
Vent litt. I hvilken forstand?
Alle. Jeg vil ikke si noe foran henne.
Ame, jeg tenkte å lage russisk salat til i morgen,
men husker ikke om Horacio liker majones eller ikke.
Jeg tror det. Han likte det for ti år siden.
-Ja? -Ja.
For et rot jeg har stelt til.
Å, vennen.
Det er livet ditt, kjære.
Jeg skal ikke dømme.
Jeg vil ikke blande meg.
Hvordan kunne du date to menn samtidig?
Du var sammen med César og Horacio samtidig.
Det er ikke greit.
Hva vil du jeg skal si, mamma? Jeg visste ikke hva jeg skulle gjøre.
Jeg var et barn!
Nei. nei. Du var ikke et barn.
Du var 25 år.
Vel…
César var så kjekk og oppmerksom, og en gentleman.
-Husker du? Han var så snill. -Så sexy.
Horacio var en idealist, og jeg forgudet ham for det.
Han ville alltid forandre verden og så, ingenting. Han fikk ti år.
I stedet for å forandre verden, burde han byttet advokat.
Horacio ville jo løslates før eller siden, ikke sant?
Når hadde du tenkt å si det til César?
Jeg vet ikke. Jeg var dum.
Nei, jenta mi. Det var ikke dumt.
Det var jævla idiotisk!
Jævla idiotisk!
Og med den dårlige ideen, ødela du ditt eget liv.
-Jepp. -Nå vet du ikke hva du skal gjøre.
Du blir ikke sammen med César igjen.
Den stakkars hackeren Horacio! Du ødela livet hans også.
Ti år i fengsel!
Nå som han er ute, aner han ikke hvordan han skal forholde seg til sønnen!
Det hadde jeg nesten glemt. Stakkars César.
Stakkars César, som bærer verden på sine skuldre.
Tre skip ble senket med ett treff!
Nei. Det er nok!
-Takk, mamma. -Vel bekomme. Det var fire.
Si det til henne.
Du glemmer mitt søte barnebarn Enrique. Det er hjerteskjærende.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Jeg vet ikke, vennen.
Som sagt, det er ditt liv.
Ditt liv! Jeg skal ikke blande meg.
-Mamma… -Ikke min sak!
-Nok, bestemor. -Kom her, vennen.
-Men hvordan? Naken? -Naken. Bak bassenget.
Får jeg?
-Gjem deg. -Hva?
-Paolo? -Kom inn, kompis! Kom inn.
-Beklager, vekket jeg deg? -Nei.
Hør her, Paolo.
Jeg vet ikke hva som vil skje,
og ikke hvordan ting vil ordne seg.
Jeg vil bare si at jeg skal gjøre en innsats
og gjøre mitt beste for å ha det gøy.
Ok.
Jeg vet hvor viktig konkurransen er
og hvor bra det hadde vært å vinne 20 000.
Det som betyr noe er at vi er greie, og L'Allegria er grei.
Elsker å se deg slik.
Ok. God natt.
-Få deg litt søvn. -Du også.
God kveld.
-Hvorfor gjemte du meg? -Jeg gjemte deg ikke.
Ja så?
Det gjør vondt å se ham sånn, deprimert og som en martini.
Med is?
-Rørt. -Hva har det med meg å gjøre?
Ingenting. Eller jo, det har det. Mye.
Tenk om han finner oss sammen her. Det er fullt kjør, og han…
I et humør som Bachs rekviem? Og alene.
Ja.
Jeg tror han vil bli mer deprimert.
-Mer? -Ja.
Å fylle 40 år under slike omstendigheter er vanskelig.
Det er sant.
Er klokka ett?
Det er bursdagen hans!
-La oss feste! -Ja, jeg. Ikke du. Gjem deg.
-Hva? -Gjem deg. Gjør det.
Hvor? Under senga? I skapet? På badet?
På badet. Hvor som helst, bare gjem deg.
-Du! -Gå!
-Ikke en lyd. -Nei.
Hvem sin bursdag er det?
Gratulerer med dagen
Gratulerer…
Gratulerer med dagen.
Hvor ble han av?
Min redningsmann. Hallo.
-Står til? -Hei.
Står til?
Jeg vil du skal bli kjent med meg. Jeg er ikke gal.
Jeg er ikke alltid like paranoid og hysterisk som i morges.
Det var verre for jeg har vært inne i en dårlig periode.
Jeg har selvfølgelig aldri likt insekter, reptiler eller rotter og sånt,
men ting ble verre for to år siden.
Nå er jeg til og med redd for høner.
Høner? Seriøst?
Hva er du redd for?
Ingenting pleide å skremme meg.
Men nå er jeg redd for å miste kontrollen over livet mitt.
-Ok, så høner er ikke så ille. -Nei.
Vet du hva det er?
Iblant går vi gjennom ting vi kan kontrollere,
og det gir oss trygghet.
Andre ting kan vi ikke kontrollere. De skjer bare.
Vi får dem tilsendt fra livet, universet, Gud, romvesener. Hvem vet?
Og vi må akseptere dem.
Ja.
Nå som jeg hører deg snakke slik,
høres det ut som du har doktorgrad i livets overraskelser.
Hvor mange prosent av livet er valg.
og hvor mange er overraskelse?
Førti-seksti?
Førti prosent valg og 60 prosent overraskelser?
-Ja. -Nei. Beklager. Det er mye.
Jeg syns ikke det. Jeg er uenig. Hva?
Hvordan er mennesker herrer over sin egen skjebne?
Appius Claudius Caecus sa det. Han var blind,
men ikke av eget valg.
Litt motstridende, sant?
Ja.
Jeg må gå.
-Allerede? -Jeg må.
-Greit. Ha det bra. -I like måte.
-God natt. -Ha det.
Hallo?
Hei, hvordan går det?
Hallo, Amelia.
Jeg har det bra. Fokusert på konkurransen. Vi går videre.
Hvordan har César det?
Jeg tenkte jeg skulle besøke ham i Cancún.
Han er veldig fokusert på arbeidet. Det er ingen god idé.
Jeg syns det er en god idé. Jeg vet han har lyst til å se meg.
Så hvorfor ringte du meg?
For du er hans beste venn, Paolo.
Jeg kommer til Cancún. Basta.
Hør her, Amelia, la meg fortelle deg noe.
Du…
La hun på?
Gratulerer med dagen til min venn, kollega og partner.
Takk.
-Førti. Hva sier du til det? -Høres bra ut, hvordan føler du deg?
Bedre enn da jeg fylte 15, men verre enn da jeg fylte 30.
Du føler deg bedre enn i går.
Ja, det er sant.
Har Naomi noe med det å gjøre?
Nei. Selvsagt ikke.
Nei. Vi traff hverandre i går og pratet litt. Det er alt.
Ok, slapp av. Husk, du er som en slow cooker.
Som lapskaus.
Og du er en trykkoker, ikke sant? Som en mikrobølgeovn.
Nettopp.
Sjekk dette. Jeg leide en båt.
Vi skal snorkle på Isla Mujeres.
Jeg inviterte også tilfeldigvis Selina og Naomi.
Tilfeldigvis, hva?
Jeg har ikke lyst, men jeg sier ikke nei.
-Bra, jeg har allerede betalt for båten. -Ja, ikke vær redd.
Jeg skal ikke ødelegge bursdagsfesten min for deg.
Takk.
Men ikke press meg eller noe. Vi bør fokusere på det vi kom for.
Når har jeg presset deg?
-Jeg må hente noe på rommet. Vi sees. -Ingen somling.
Hva?
Kjøkkensjef Marini.
Alt vel?
Alt er vel.
Organisasjonskomiteen har bestemt seg for å krydre konkurransen litt.
Derfor endrer vi reglene for kveldens runde.
Vi vil komme med noen overraskende ingredienser.
Nyt frokosten.
Hei, pappa!
Hei. Jeg er glad du tar telefonen.
Grattis med dagen.
Takk skal du ha.
Feirer du?
Jeg har ikke lyst, men Paolo tvinger meg.
Pappa, husker du at du sa om man ikke får tak i belgisk sjokolade
så må man gjøre det beste ut av sveitsisk?
Ja, jeg husker det. Hvorfor spør du?
Jeg forstår metaforen.
Hva? Det var ikke en metafor. Jeg snakket faktisk om sjokolade.
Men hvorfor sier du det?
Jeg likte belgisk sjokolade til nå.
Men nå som ting har forandret seg,
må jeg få det beste ut av sveitsisk.
Om vi holder oss til metaforen din så er jo ikke Horacio sveitsisk.
Moren din lot to sjokolader gå ut på dato, bryte ned i ti år
i et mørkt skap fylt med vemmeligheter og løgner.
Er det varmt i Cancún?
Ja. Veldig varmt. Beklager, jeg ble revet med av metaforene.
-Vennen! -Ha det, pappa. Jeg må legge på.
Se hvem som kom for å se deg.
Jeg lar dere snakke litt.
Jo, kom igjen.
Jeg lar dere være i fred. Ok?
Vi må ta igjen tiden vi har mistet.
Hvor skal vi begynne?
-Liker du motorsykler? -Nei.
Liker du… fotball?
Nei. Ikke så veldig, for å være ærlig.
Multinasjonale selskaper har ødelagt romantikken i spillet.
Fjernet alt det gode. Er du med?
Nei.
Liker du moren min?
Ja. Jeg liker henne veldig godt.
Og sveitsisk sjokolade?
Hva?
Snorkling var en god idé. Men med foten min er det umulig.
Jeg vil at du skal nyte dagen.
Ja.
-Hva er pillene til? -Jeg blir sjøsyk.
César. Du ble ikke sjøsyk i Acapulco i fjor.
I fjor visste jeg ikke at sønnen min ikke er min sønn.
Disse problemene blir verre med stress.
Jeg sier bare at de pillene kan drepe libidoen og ereksjonen din.
Hva? Jeg har ikke tenkt å ha sex de neste timene.
Hvem vet?
Hei! Gratulerer med dagen!
Takk.
-Hallo. -Gratulerer.
-Takk. -Står til?
-Bra. -Bra. Hvordan går det, steinjente?
Bra, takk. Grattis med dagen.
Tusen takk.
Her er yachten. Den er ikke min, men jeg leide den.
Utmerket.
Om bord.
Vil dere ha en øl?
-Dette er bra. -Ok.
Se!
Se der. Se på fargen på vannet.
Prøver du å finne innsikt?
Nei, jeg prøver å ikke kaste opp.
Det er nok den rare maten dere lager.
Nei, det er ikke maten. Rar? Hva er rart med den?
Den er rar.
Naomi! Kom!
Kom!
Uff da.
Jeg tenkte på det du sa i går.
Når mestret du eksistensialisme?
-Personlig erfaring. -Erfaring?
Skal du fortelle meg eller…
Paolo fortalte meg hva du går gjennom. Så nå er det min tur til å fortelle.
Hvor skal jeg begynne?
Jeg fikk en god start.
Familien min var i øvre middelklasse.
Giftet meg med verdens beste mann.
Vi møttes på toalettet på en restaurant da en kelner sølte på skjorta mi.
Han hjalp meg med å vaske den.
Han var min største kjærlighet.
Du hadde et godt liv.
Enke som 28-åring.
Hva?
Hvordan?
James var på vei til butikken
da han ble truffet av en murbit fra en bygning.
-Er det sant? -Ja.
Faen.
Enke med to døtre, bosatt i Chicago. Alene. Ingen familie.
-Det er kjempetøft. -Det var det.
Så kom bankkrisen, og jeg mistet jobben.
Jeg hadde det forferdelig.
Slik du har det nå. Men jeg hadde ingen Paolo til å hjelpe.
-Ja. Hva gjorde du? -Jeg gikk i terapi.
I gangen på terapeutens kontor,
traff jeg eks-romvenninnen min fra college
som sa at hun hadde en bra jobb i et programvareselskap.
Hun introduserte meg for sjefen, som trengte noen til finansene…
For et sammentreff!
Nå får jeg en absurd høy lønn.
-Så flott. Du har vært gjennom alt. -Det er meg som 35-åring.
Sunn, lykkelig, optimistisk, lever mitt beste liv.
Moren min døde i forrige uke.
Er det sant?
Ja. Det er deprimerende å akseptere at du er deprimert.
Jeg mener, ja.
-Men nei. -Hva?
Når skjebnen gir deg en på trynet,
tilpasser du deg, tar deg litt tid, noen sekunder, det du trenger,
og gjør det beste ut av den nye situasjonen.
Ja, det er sant.
Jeg må tisse.
César!
Hjelp! Jeg får ikke opp døra!
Jeg kommer.
Jeg kommer!
-Fort deg! -Jeg kommer.
Ro deg ned. Hva skjedde?
Jeg er fanget. Jeg får ikke opp døra!
Vil den ikke åpne? Vent litt.
Takk og lov. Den ville ikke åpne. Svarte faen!
Du lukket døra. Prøv.
Den åpner seg ikke. Dette gjør meg klaustrofobisk.
Et vindu!
-Vi kan gå ut der. Gå. -Nei. Hvordan?
Det er for trangt. Og beinet mitt…
-Ok. -Den må jo kunne åpnes.
Hjelp meg.
-Klatrer du? -Ja.
-Hva annet kan vi gjøre? -La meg hjelpe.
-Vent. -Forsiktig med foten min!
Pass på. Ikke skad deg.
Beklager, men jeg føler meg rar med rumpa di i ansiktet mitt.
Er du opphisset? Deprimerte har vanligvis ikke mye libido.
Da er jeg vel ikke så deprimert. Forsiktig.
Hva?
Det er fullt kjør!
Kaptein! Vi skal snorkle i 20 minutter til.
Bra jobba, kompis!
-Få meg løs! -Ok, kom ned.
-Jeg sitter fast. Få meg ned. -Sitt på skuldrene mine. Sitt.
-Sånn ja. -Kom ned.
Hva i…
-Hva nå? -Bra reaksjon.
Jeg vet ikke.
-Nei vel? -Dette?
-Vent litt. Telefonen min ringer. -Ta den.
Det er kona mi. Hva gjør jeg?
Jeg er her. Jeg går ingen steder.
Unnskyld meg. Beklager, gi meg et øyeblikk bare.
-Hva skal jeg gjøre? -Ok.
Jeg gir deg litt rom.
Hva gjør jeg?
Hva skjer?
-Klar for konkurransen? -Ja.
-Hva har skjedd? Du ser bekymret ut. -Nei. Bekymret? Ikke jeg.
Det er noen små endringer jeg ikke har nevnt.
Hva?
Jeg blir bekymret når du ikke sier noe.
Vi skal ikke lage det vi hadde planlagt.
-Hvorfor ikke? -Jeg traff Casas.
Han sa at for å krydre konkurransen
fant de på denne "overraskelsesingrediens"-greia.
Enda en overraskelse. Hvorfor sa du ikke det før?
Hvordan kunne jeg det?
Vi hadde båten, Isla Mujeres, Naomi, Selina.
Jeg ville ikke ødelegge dagen.
Nå har du ødelagt den.
Hva da? Jeg ødela ikke dagen din. Kanskje en halv dag.
Klokka er bare seks.
Hvordan gikk det med Naomi?
Var det alt?
Velkommen, mine damer og herrer!
Konkurransen begynner snart.
Er dere klare?
Overraskelsesingrediensen er…
Pomodoro.
Serranoskinke.
Jeg hater skinke.
Slapp av. Vi skal lage noe godt.
Skinke!
Jeg starter på raviolien så lager du fyllet.
Jeg vet ikke. Jeg er litt usikker på raviolien.
Jeg vet ikke.
Går det bra?
Amelia ringte i dag. Jeg ville ikke engang svare.
Jeg er fortsatt ikke klar til å snakke med henne.
Amelia vil komme til Cancún for å treffe deg.
Hva? Snakket du med henne? Hvorfor sa du ingenting?
Jeg ville ikke overvelde deg.
Du har følt deg bedre her takket være konkurransen,
takket være Naomi…
Du har ikke tid til å klikke over din kones idioti.
La meg bestemme mine egne problemer.
-Jeg trenger ingen barnepike. Jeg er 40. -Hør her. Som din venn og partner…
Som en venn, takk for alt du gjør for meg.
Virkelig. Men ikke bland deg. Som partner, vær snill og husk hvor vi er.
Vi er i en liten konkurranse.
Hold kjeft.
Vi konkurrerer ikke om en Michelinstjerne. Vi er i andre divisjon.
-Du… -Se hvor vi er.
De "beste små restaurantene", vet du hva det betyr?
De beste som ikke nådde opp.
Denne andredivisjonskonkurransen har en premie på 20 000 dollar,
som jeg trenger nå.
-Se på meg. -Hva?
Jeg fortjener anerkjennelse
for de ti årene jeg har jobbet ræva av meg for deg.
Hva skjer?
Er alt i orden?
Jeg er sliten.
Men det var verdt det.
Seli…
Jeg møtte César for ti år siden, på et kurs i Milano.
Du aner ikke hvor mye han hjalp meg, for jeg var helt ferdig.
To skilsmisser.
Bare tusen euro på kontoen. Og selvfølgelig, 20 kilo tyngre.
Én skilsmisse var nok for meg.
Det var tøft.
Femten kilo.
-Tyngre? -Nei, lettere.
Hvis du hadde møtt meg da…
Hadde jeg oversett deg.
Nå retten fra Wok og Jane, fra Los Cabos.
De presenterer…
Karamellisert and fylt med skinkekrem og soya.
Utmerket.
Og sist, men ikke minst, L'Allegria restaurant fra Mexico by
som har tilberedt…
Et serranoskinkesmørbrød.
Med?
Med brød og serranoskinke, i sin naturlige form.
Du tuller.
Her er resultatene. Takk.
De som går til finalen er…
Mexico bys L'Allegria restaurant
med sitt originale skinkesmørbrød.
Casas ansikt da han åpnet konvolutten, sånn her!
Jeg må innrømme at vi tok en risiko. Vi hadde flaks med skinkesmørbrødet.
Jeg kom bare ikke på noe annet å lage.
Unnskyld. Jeg beklager alt jeg sa til deg.
Det går bra, kompis.
Vi har alltid vært ærlige.
-Ja. -God natt.
La oss bli ferdige med slikkepinnen.
-God kveld, principessa. -God kveld.
-Hei. -Hei.
La oss gå en tur på stranda.
Det er vanskelig å gå på sanda med denne støvelen.
Slutt å klage, bare i kveld.
-Kom. -Ok.
Tror du det med DNA-testen er sant?
Jeg vet ikke, kanskje hun bare sa det for å provosere deg.
Det tror jeg ikke. Hvorfor skulle hun lyve for meg?
Kanskje hun ikke vet det.
Jeg vet ikke.
Vet du hva? Hvis jeg var deg, ville jeg bedt om en ny test. Seriøst.
Når du har fått testen, vet du.
Men det var fint i mellomtiden.
-Det er sant. -Ja.
Du kan ikke kaste bort ti år av livet på grunn av en dårlig slutt.
Vet du hva? Slutter er overvurdert.
Du har kanskje rett.
Starter vi på nytt?
Hva?
Det vi gjorde på båten?
Å, på båten.
Jeg tror det var
noe sånt som dette.
Våkne opp!
Klokka er 10.
Kaffe på balkongen.
-Jeg kommer. -Raska på.
I dag er den store dagen! Sov du godt?
Det smilet sier meg
at du festet med Naomi i går kveld.
Jeg ble 40, ikke 15. Så ikke et ord.
Ok, som du vil, men jeg er glad du er i godt humør.
Tror du at Naomi kanskje en dag vil forlate Chicago for å bo hos meg?
Ok, du…
Jeg elsker å se at min kjære César har gjenoppstått,
men ikke forhast deg.
Ok, raska på. Vi må på markedet for å kjøpe ingredienser til i kveld.
Sees i lobbyen.
Gi meg ti minutter.
-Går det bra? -Det gjør vondt.
Har du Selinas nummer?
-Jeg har ikke bedt om det ennå. -Jeg vil snakke med Naomi.
-Ring rommet deres. -Jeg ringte, men ingen svarte.
De er kanskje på stranden, César.
-Jeg oppfører meg som en tenåring. -Verre.
Jeg vet ikke hva som skjer. Jeg har så mange følelser.
Plutselig er jeg her oppe, så her nede. Oppe og nede.
Ikke fortell meg det.
La oss forte oss tilbake til hotellet.
I kveld skal vi vinne konkurransen.
Vi får de 20 000 dollarene, du ber om Naomis hånd, gifter deg,
og hvis du vil, er jeg vitnet ditt.
Tror du hun ville si ja?
Jeg tuller, César.
Ja.
Hvis det skulle skje, kan jeg regne med deg?
Ja, César.
-Jeg skal være vitnet ditt. Ok? -Takk.
-Åtte, ni, ti, elleve… -Er alle eggene til babakaken?
-Ja. -Er ikke det risikabelt?
Det er finalen. Vi må steppe opp.
Er du sikker?
Ja. Det går bra med meg.
Alt går mye bedre takket være deg, takket være konkurransen,
og takket være Naomi.
Åpenbart Naomi.
-Herr Marini? -Ja?
-Selina og Naomi la igjen en beskjed. -Takk.
"Kjære Paolo og César, gøy å møte dere.
Lykke til i konkurransen. Selina og Naomi."
Paolo.
Hva spiser du?
Sjokolade.
Er den bitter?
Du aner ikke.
Jeg la alt på kjøkkenet. Det ser perfekt ut.
Noe nytt fra vennene våre?
De dro på en omvisning av Chichén Itzá og kommer tilbake senere.
Hvorfor sa de ikke noe?
De så nok at vi var for fokuserte på konkurransen.
Så de dro.
Ja, men kommer de sent tilbake?
-Veldig sent. Det er langt dit og tilbake. -Ja, men…
-Roe deg ned. -Jeg er rolig.
Jeg ville bare vite når de kommer i kveld…
César!
Hva faen?
Amelia.
Vil du ha sjokoladeis?
Jeg tror kakao vil få oss i bedre humør.
-Tre sjokoladeis, takk. -Ja.
Ja vel.
Jeg beklager all skaden jeg har forvoldt. Tilgi meg. Jeg mener det.
Jeg må fokusere. Finalen er i dag.
Du sa du tok en DNA-test på Enrique? Jeg så den ikke. Jeg vil gjerne ta en ny.
Ok.
Vi har fortsatt mye å snakke om.
Først testen. Så snakker vi om andre ting.
Klokka er 18.
-Det begynner å haste. -Unnskyld, jeg sovnet.
Sikkert fra stresset av å ha snakket med Amelia.
-César, det er finalen i dag. -Ja.
Hvis vi vinner, og vi skal vinne, vet du hva som venter oss?
En verden av prosjekter, drømmer, suksess.
Ja, jeg kan starte et nytt liv med Naomi.
-Bare én liten ting om Naomi. -Hva da?
Skal du fortsette å sukke eller har du noe å si?
Kan jeg sukke én gang til?
FLYPLASS
Slutt å sukke.
CANCÚN FLYPLASS
Vi er fremme. Se hvor du går.
Trenger dere min… hjelp?
Hvorfor kjøpte du billetter til Louisville i Kentucky?
-For å komme til gatene. -Hvorfor kjøpte du billett til meg?
Så du kan bli med.
-Til Kentucky? -For å finne dem.
Der er de!
Naomi.
-Hei! -Hei.
Står til? Hvor skal du?
Til Chicago. Ferien er over.
Skulle du bare dra sånn? Uten å si noe? Uten å ta farvel?
Jeg liker ikke å ta farvel, det gjør meg urolig.
Det ville være tøft for deg også.
Vel, ja, men…
César, vi hadde det veldig gøy.
Du er en flott fyr.
Til tross for problemene dine, likte jeg deg.
Likte eller liker?
Jeg likte deg. Jeg liker deg. Jeg vil alltid like deg.
Men jeg trodde ikke dette ville vare.
-Ok. -Vet du hva?
Jeg har mange problemer så det å ikke bli knyttet til noen
gir meg en følelse av indre ro.
Så usunt som det høres ut.
Vi hadde det gøy.
Jeg nøt denne tiden.
Tiden vår.
Du, Naomi, jeg…
Ha en god flytur, principessa.
-Takk. -Du også, rockestjerna mi.
Takk. Vi håper dere gjør det bra i konkurransen.
-Ja! -Ja!
Dere vinner. Dere er de beste.
-Ja. -Ha det.
-Farvel.
César, hva er det i tiramisu?
-Hva? -Hva er det i tiramisu?
Jeg vet ikke. Mascarpone, sukker, egg, kakao og fingerkjeks. Hvorfor?
Nettopp.
Du og jeg vet begge at tiramisu smaker best med fingerkjeks,
men andre folk på andre steder bruker andre typer kjeks.
-Som i Chicago eller hvor? -Eller i Louisville i Kentucky.
Det er andre måter å leve livet på og andre måter å lage tiramisu på.
Vil du føle deg bedre?
Jeg elsker måten du lager tiramisu på.
Jeg vil være alene litt. Ses om en stund.
Ok.
Kjøkkensjef Marini.
Lykke til.
Takk, direktør Casas.
-Er du her? -Jeg rømte.
Mamma sover, hun tok beroligende. Hun var veldig stressa.
Veldig stressa. Hva med meg?
Hva gjør du?
Til DNA-testen.
Best hvis du sender det inn.
Men gjør det etter førstekommunion-festen.
Ok.
Jeg tok med denne. Jeg vet du liker den.
-Se. -La meg se.
Fra USA.
Ikke alltid man finner en sveitsisk.
La oss smake.
Ikke så verst.
Slett ikke verst. Den er faktisk kjempegod.
Klar. Jeg er her.
Hvordan går det hittil?
Alt vel. Salaten var perfekt.
Jeg laget kanin cacciatore helt alene.
Ikke veldig god.
Det er tid for dessert.
Kom igjen.
-Babakaken? -Babakaken.
-Her er basen. Vi kjører. -Perfekt.
-Tell. -Ok.
-En, to… Stopp! -Perfekt.
Når du er klar.
-Fort. -Da gjør vi det.
-Kjøkkensjef Robles. -Takk.
Kjøkkensjef Galindo.
Nyt.
-Til arbeidet vårt. -Til arbeidet vårt.
-Gratulerer. Dere var gode. -Tusen takk.
-Bravo! -Hyggelig.
Señor Casas.
-Kjøkkensjef Marini. -Gleden er min.
Din begeistring brakte oss hit.
Dine problemer henviste oss til andreplass.
Se på størrelsen på pokalen deres, så se på vår.
-Tusen takk! -Takk.
Takk!
Selvfølgelig! La oss ta et bilde.
Alle sammen! Takk! Takk, alle sammen.
Takk!
Det er ikke så verst.
Hvorfor komplisere ting med å lage kanin cacciatore?
Du var alene.
Og hvorfor var jeg alene?
Hæ?
Vi gikk glipp av 20 000 dollar.
Sabrina kommer til å drepe meg.
Andreplass. I en andredivisjonskonkurranse.
Men det går bra. Opplevelsen var verdt det.
-Det er sant. -Ikke overvurder slutten.
Nei.
Kom.
-Kutt ut, César. -Kom hit. Bare et øyeblikk.
Kom igjen.
Se hvor vi er.
Vi kan ikke klage. Cancún.
På et hotell med alt inkludert.
-Ja, det er flott. -En sval kveld.
Månen.
-Du og jeg. -Hva?
Du og jeg?
Kompis!
God morgen.
-Hei, pappa. -Hei, kompis.
Se.
Jeg lagde noen kjeks for å lette stemningen.
-Takk. -Ikke du.
Vil du ha en?
Takk.
Jeg tenkte at vi kunne få til en ordning uansett resultat. Ikke sant?
Det er en god idé.
Som du vil.
God morgen.
Her er resultatene.
Takk.
Mamma, så mange forandringer. Men jeg tilpasser meg,
og gjør så godt jeg kan med de nye situasjonene.
Sannheten er at det går bra.
Jeg har det bra.
Jeg elsker deg.
Hva syns du om denne ordningen? Ukedager med meg, selvsagt.
En helg med Horacio, hans biologiske far.
-Og én helg med… -Med meg.
-Ja. -Ja, ikke vær redd.
Alt vil ordne seg. Ikke vær redd.
Ok.
Amelia.
Der er bussen.
Takk!
Hei!
-Hvordan går det? -Bra.
-Du vil oppføre deg, sant? -Ja.
Ja.
-Skal du til vennen din… -Lupita.
Er det noe med henne?
-Nei, ingenting. -Jeg forteller senere.
Ha det, vi ses!
-Han er tilbake søndag? -Ja.
-Gikk det bra? -Ja.
-Matteprøven? -Bra.
-Så… -Du.
Vil du høre en hemmelighet? Jeg kysset Lupita.
Seriøst? Hva?
Jøss! Du!
Men i går, som om det ikke var så farlig, fortalte Lupita
at faren hennes ble sendt til Guadalajara
og hele familien drar om en måned.
Uflaks. Svarte.
Du. Svarte?
Nei, ikke bli motløs.
Iblant går ikke ting som du håpet i livet, men hvordan du reagerer er opp til deg.
Hvordan du takler det og går videre.
Og av og til, etter alt det, vet man aldri, ting kan ordne seg.
Som deg og meg.
Ja. Som deg og meg.
Og som deg og jentevennene dine.
Vet du hva? Jeg burde snakke med Sofía. Hun er en annen venn.
Enda en?
-Hun har grønne øyne… -Enda en?
-Hun er morsommere… -Hvem er Sofia?
Fortell om Sofia. Vi kjøper pizza, så kan du fortelle om Sofía og Lupita.
Tekst: Cathrine Hvidsten Jenkins