Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PREDSTAVLJA
Chefe Césare!
Dobro došli u L'Allegriju!
-Pozdravimo chefa Césara. -Bravo!
Kako ste? Kakva je tjestenina?
-Huguito, koliko smo zaradili? -Pedeset i četiri tisuće dvjesto.
To je dobro.
Kredit ćemo otplatiti za godinu dana.
Opusti se, sve će biti u redu.
Što želiš postići s tom novom košuljom?
To je za sate mamba. Ide čak i Hugo!
U sedam u nedjelju? Jadno.
Još imam društveni život.
Ja još imam obitelj.
-Dobro, vidimo se. Odmori se. -Mambo!
-Bok, tata. -Hej, kako si?
-Dobro, a ti? -Dobro.
-Što radiš? -Domaću zadaću.
Znaš da su susjedi kupili papigu?
-Papigu? -Da. Najbolje je što govori.
Bok!
Bok.
-Kako si? Kako ide? -Dobro, ti?
-Jako dobro. -Odlično.
Veselim se skorom odmoru.
-Znam. Pogodi što sam učinila? -Što?
Dodala sam Beč i Prag našem putu po Europi.
Dobro.
-Sjajno, zar ne? -Da.
-Razgovarat ćemo. -Dobro.
Želiš igrati nogomet? Hajde. Idemo!
-I ja bih! -Dođi!
-Samo da se obujem. -Naravno.
Pobijedit ću te.
-Spreman? -Da.
Hajde!
To je to! Uzmi je!
Hej, slušaj.
Moraš analizirati drugog igrača. Shvatiti što želi.
-Ne daj da te iznenadi, dobro? -Da.
-Tata, ne diraj mi kosu. -To ne govoriš prijateljici Lupiti.
Znaš da volim Lupitu?
Kako ne bih znao? Ja sam tvoj tata! Znam sve o tebi!
Pozovi je na proslavu.
-Dobro. -Pozovi je.
-Hoću. -Onda dobro.
-O kome razgovarate? -O nikom.
-Glupani. -Kreni!
-Okrutno. -Hajde!
Hajde, Enrique, pucaj!
-Spremna? -Jesam.
Dobro. Pucaj.
-Papiga! -Jebi se.
-Ima savršenu dikciju. -Hej, mama…
Što je s tvojom pidžamom na životinje?
-Ame… -Hoćeš li to nositi sljedećih 40 godina?
-Točno. -Da?
Četrdeset je novih 12.
-Kako idu planovi za prvu pričest? -Jako dobro.
-Dobro? -Jako.
Da? Gosti? Glazba?
-Sve je pod kontrolom. -Savršeno.
Kao i uvijek. Znaš kako ja to radim.
Kad sam te iznevjerila?
-Kad sam te iznevjerila? -Nikad.
Nikad.
Ova pidžama budi moje životinjske instinkte.
-Stvarno? -Poput lava sam.
Onda me pojedi, lave.
Proslavit ćemo tvoj rođendan?
Ne. Imam Enriqueovu prvu pričest, putovanje, svašta.
To je Enriqueova prva pričest.
Amelia planira svoj put u Europu. A što je s tvojim rođendanom?
Slušaj.
Ta nesebičnost kad je u pitanju obitelj obit će ti se o glavu.
Ili ćeš postati narkoman, alkoholičar ili fanatik za sudoku.
-Sudoku? -Da, sudoku.
-Ne. -Promjena, Césare.
Kako stojiš s gastritisom? Pomaže li lijek?
Ne mnogo.
Ne pomaže zato što si ga bacio ili zato što ne pomaže?
Gastritis imam zbog emocija.
-Znaš li što bi pomoglo? -Što?
Da smo samo ti i ja otišli u Cancún.
Cancún?
Pazi sad.
Pozvali su nas iz časopisa Delicije.
Sudjelujemo na Grand Prixu najboljih malih restorana u Meksiku.
-Odabrali su nas? -Jasno!
Što?
Sjajno!
Deset godina napokon se isplatilo!
G. Paolo, poziv iz Italije. Vaša bivša žena.
Koja od dvije?
Gđa Sabrina.
Najgora. Hvala, Juan Pablo.
Možeš li vjerovati?
Imam dvije bivše žene, obje s djecom žive u Italiji.
I dalje me progone.
Uči od mene. Moje bivše žene me vole.
-Što? -Gubi se. Idi se javi.
Da, Sabrina.
Znam da je studij važan, ali…
Deset tisuća eura?
Ne, Sabrina. Nemoj zvati odvjetnika.
Daj mi koji dan da razmislim.
Bok, Sabrina. Bez odvjetnika!
Sve u redu?
Césare, moramo pobijediti na natjecanju časopisa Delicije
jer nagrada je 20 000 dolara.
Osim toga, dobit ćemo publicitet ako pobijedimo.
Da, publicitet je dobar, ali to je 20 000 dolara.
Iznenadit ćeš ih pesto pennettom s karameliziranim zubacem?
Ili pizzom s artičokama? Tako nečim?
Sviđa mi se, ali moramo se koncentrirati jer prva nagrada je…
-Dvadeset tisuća. -Dolara.
Hvala.
-Bok, mama. -Hej!
Kako si?
-Sjajno. -Drago mi je što si došla.
Prvaci u četrdesetima!
Misliš?
Pobijedili ili izgubili, sjajno je što ste ušli u natjecanje.
Nadam se.
Tvoja srednja dob pršti od uspjeha.
U tvojim godinama tvoj je tata bio gotov sa svime.
Nije samo tako izgledao,
već je bio gotov.
Umro je u 41. godini.
Uglavnom, izgledaš sjajno.
Zdrava si, dobro jedeš, vježbaš.
Sigurno ćeš doživjeti stotu.
Nemoj me ureći.
Koliko god godina imao, uvijek nešto imaj na umu, Césare.
Što?
Da nije bilo mene…
-Ne bi bio gdje si ili tko si. -Paolo…
Možda sam blizu Alzheimerove bolesti,
ali uvijek se sjećam svojih poslovica.
Nisu tvoje.
-Izgledaš fantastično. -Zar ne?
-Krasno. -Hvala.
-Što? -Moj poker.
Došla sam vas pozdraviti i čestitati vam obojici.
Hvala što si došla.
-I hvala ti na savjetima u kuhinji. -Nema na čemu.
Bok.
Budite dobri u Cancúnu.
-Naravno. -I pobijedite!
-Mali je ovdje. -Tiho. Trebao si nazvati.
-Ne možeš banuti. -Amelia, falila si mi.
Ne. Začepi.
-Bok. -To je César!
-Bok. -Horacio, prijatelj.
-Dobra večer. -Drago mi je.
-Bok.
Prijatelji moje žene uvijek su dobrodošli.
„Prijatelj“ baš nije prava riječ.
-Horacio je dugo bio odsutan. -Da? Gdje? U SAD-u?
Ne. U zatvoru San Rafael.
Deset godina.
-To je puno vremena. -Jučer sam izašao.
Prvo sam htio vidjeti Ameliju.
-I maloga. -Maloga?
Zdravo.
Kad sam te upoznala, bila sam u vezi Horaciom.
Mjesec dana nakon što je nepravedno zatvoren…
Otkrila sam da sam trudna.
Kako znaš da je njegov?
Vrijeme.
-Jesi li napravila test? -Jesam.
Horacio je bio u zatvoru, a ti si bio ovdje.
Hvala.
Ako niste probali polpete od tikvica, niste živjeli.
Sjajan izbor.
Gledajte, nije samo tajna u mariniranju govedine u Ciru Rossu,
nego u letu.
Letenje avionom pojačava okus govedine.
Césare!
Jako dobar izbor, gospođo. Dolaze tri narudžbe.
Césare!
Hajde. Césare!
I?
Što da radim?
Kako ću dalje? Što da radim?
Pa…
Césare,
reci mi kako ti mogu pomoći.
Ne znam.
Uvijek tražimo značenje svega? Ali zašto?
Jednog se dana probudiš i to je to.
Sve je gotovo.
Dobra večer.
Gle, to su udarci. Bole. Znam.
Lagala mi je.
Amelia mi je lagala. Deset mi je godina lagala!
-Znam, ali… -Ali što? Iskoristila me!
Htjela je savršenu obitelj, a ja sam pao na nju kao idiot!
-Ja sam kriv. -Ne počinji s tim.
Sjajan si otac i, usuđujem se reći, nevjerojatan muž.
-Stvarno? -Da.
U ovom slučaju, jedino je kriva
ta jebena lažljiva kuja Amelia.
Hej…
ne govori takve stvari.
Jebena lažljiva kuja!
Dosta s tim jebenim trubljenjem.
Ali da, dosta s tim trubljenjem.
-Imam ideju. -Koju?
A da auto parkiraš ovdje, dođeš i prespavaš na kauču?
-Na kauču? Ne. -Da.
Gle, sutra ćeš se osjećati bolje
i shvatiti da imaš puno dobrih stvari u životu.
Imaš obitelj, prijatelje, posao.
Mamu koja je savršenog zdravlja.
Kunem se da nisam ovo očekivao.
Draga Yolanda,
sestro, prijateljice.
Ovdje smo da te otpratimo na vječni počinak.
Je li tvoja mama saznala za cirkus s Amelijom?
-Ne, nisam joj rekao. -To je dobro.
DELICIJE, GRAND PRIX NAJBOLJI MALI RESTORANI
-Što kažeš na hotel? -Dobar je.
Césare, obećaj mi da ćeš na pet dana zaboraviti svoje probleme.
Imat ćeš vremena razmisliti o Enriqueu, Ameliji,
o svim svojim problemima.
Zasad se koncentriraj na sebe i na natjecanje.
Tražim li previše?
-Obećavam. -Dobro.
-Koji vrag? -Dođi, dušo.
Hej, voda je odlična!
-Trebao bi se bućnuti. -Gle koja ljepota!
Da, prekrasno.
Kako se zove?
Ne znam, ali saznat ćemo.
Volio bih ih ponijeti u svoju sobu.
I ja.
To je bilo mamino omiljeno cvijeće.
Cvijeće?
Da, jako je lijepo.
Chefe Marini!
-Gospodine direktore. -Chefe Benavides!
Dobro došli u moj hotel. Kako ste?
Sjajno! Zabavljamo se gledajući cvijeće.
Da.
Želim vam predstaviti pomoćnika. Gospodin Ignacio Méndez.
-Drago mi je. -Također.
Baš mi je drago.
Ignacio može pomoći s bilo čime. Ne samo s natjecanjem.
Oko svega vezanog za hotel, aktivnosti, izlete. Bilo čime.
Hvala lijepa.
Uživajte u danu i cvijeću.
Usput…
To su ljiljani.
Obje?
Ljiljani.
Svi će imati istu opremu.
Personalizirat ćete svoja jela.
Pregledat će ih skupina od petero stručnjaka
u kojoj su strani kolege, kritičari
i javni ocjenjivački sud koji će biti nasumično odabran svake večeri,
u kojem će biti petero hotelskih gostiju.
-Jasno? -Da!
Onda krenimo!
Chefe Marini.
-Mogu li dobiti trenutak? -Da, naravno.
-Kako ste? -Sve je super.
Jako mi je drago što ste vi i chef Benavides
dio naše odabrane skupine.
Ali, želim biti iskren prema vama.
Neki suradnici časopisa Delicije
nisu sigurni u to trebate li sudjelovati u natjecanju.
L'Allegria je poznata po svom konceptu
hrane i zabave.
Naravno.
Vaši klijenti odlaze šarmirani.
Vašim šalama,
pjesmama
i, naravno, vašom hranom.
Ali da bih uvjerio svoje kolege,
hrana ovaj put mora biti vrhunska.
Zato,
ne želim nikakve…
šale
ili pjesme.
I nikakvu zabavu.
Bez brige.
Uopće neće biti zabave.
Obećavam.
-Kako stojimo s vremenom? -Dobro.
Hvala.
Dragi moj chefe Robles.
Jastog?
Da.
Je li istina…
da je jastog…
afrodizijak?
Nadam se da nije.
Prošli smo prvi krug.
Imali smo sreće.
Previše je češnjaka.
„Pojam straha, Kierkegaard.“
-Šališ se. -Što radiš?
„Smrt trgovačkog putnika, Miller.“ Što ti je?
Ne!
-Ne moje križaljke! -Pusti!
Normalnim me drži činjenje onoga što mi ide.
Dobro, dovrši.
Ali obećaj da ćeš se riješiti ovog nihilističkog stava i zabaviti se.
Gledaj.
Nihilizam i zabava ne idu zajedno.
Čujte, g. chefe…
Paella se priprema s rižom, kozicama, kobasicama,
ribom, piletinom, s čime želiš.
Paella nam je pokazala da sve ide uz sve!
Dobro. Obećavam. Kamo me želiš odvesti?
Što kažete?
Méndez, za ovo je sve drugo mala beba!
Molim te, ne spominji bebe.
Zašto to gledaš?
Zadržat ću to dok se ne opustiš.
-Daj! -Neću!
Uživaj u pogledu, dovraga!
Ovdje je tako vruće.
Što buljiš?
Mogao bih ovako vječno. Ne žuri mi se.
Ako ti to ne smeta.
Spilje su tu tisućama godina.
Ti si, s druge strane,
divna fatamorgana koja može nestati svakog trena.
Gle, Don Juan
koji miješa besramnost s poezijom.
Dosadno.
Prema njemu, paella se pravi s kozicama, piletinom i kobasicama
pa to znači da se sve može miješati.
Idemo, Selina.
Što je?
Dolazim!
Upomoć!
-Upomoć! -Što je bilo?
Vadi me odavde, molim te!
-Upomoć! -Stižem!
Upomoć!
Pomozi mi! Vodi me odavde! Nešto me ugrizlo!
-Bojim se! -Opusti se, u redu je.
-Što se dogodilo? -Nešto me ugrizlo.
Ma nije. Sigurno je samo…
-Što je? -Zmija!
Smiri se, izvući ću te.
-Ne mogu biti ovdje. -Mir.
-Vadi me. -Dobro, pazi.
Polako, to je to.
-Je li nestala? -Nema je.
-Izlazim. -Izađi.
Tako. Hodaj.
Dođi.
Jesi li dobro?
Kad sam te vidio, rekao sam: „Glazbenica je ili vođa rock-benda.“
Stvarno?
Svirala sam u bendu. Onda se…
život promijenio.
Studirala sam dizajn interijera.
Volio bih pohađati tečaj dizajna interijera.
Ili shvatiti što je s mojim interijerom. Kako biti zen.
Dizajn interijera?
Šalim se.
-Da. -Da?
A ti? Jesi li imala sjajnu životnu priliku?
-Da. -Pa, reci mi.
Biti ovdje.
S tobom.
Sranje.
Šalim se.
Grozna si. Povjerovao sam!
Mislio sam da si luda.
Skroz sam ti povjerovao.
-Prošlo je gotovo sat vremena? -Da, a ja sam ovdje s luđakinjom.
-Da! -Da!
Mijenjajte zavoje svaki dan i uzimajte ovo tjedan dana.
Jeste li sigurni da me ništa nije ugrizlo?
-Boli kao da me ugrizla životinja. -Nije. Posjekli ste se na kamen.
Zbog uganuća
se pokušajte odmoriti dva tjedna.
Dva tjedna?
Ugodno popodne.
Tko bi rekao da ćemo na odmoru završiti ovdje?
Bar nisi stradala poput mene.
Stvarno moraš raditi s time?
Bravo, dobro.
Bravo.
Prijatelju!
-Druga pobjeda! -Da.
-Živio. -Polufinale čeka.
Bili smo dobri.
Više nego dobri!
Oni iz Španjolskog okusa pobijedili su više puta.
Nisu bili toliko motivirani.
-Gle, Césare, imam prijedlog. -Što?
A da odemo u bar kraj bazena
i razgovaramo sa Selinom i Naomi?
Ne. Nema šanse.
Dobro. Kako izgledam?
-Dobro. -Dobro?
Pogledaj opet.
Što?
Hej! Vidimo se. Bok, prijatelju.
-Ozbiljno? -Ozbiljno.
Čuvaj se!
Šališ se.
Bok, tata.
Bok, Quique. Kako si?
Dobro. Gledam televiziju. Dosadno mi je. Želiš razgovarati s mamom?
Ne, htio sam razgovarati s tobom.
Kako ide natjecanje?
Dobro. Sjajno. Prošli smo dva kruga.
Sjajno!
Hej, tata.
Ljutiš li se na mene?
Naravno da ne. Loše sam volje.
Ali to nema veze s tobom. Obećavam.
Komplicirano je. Vrlo komplicirano.
Dobro.
Ako ostane komplicirano, hoćemo li otkazati proslavu prve pričesti?
Iskreno, ne znam. Nismo razgovarali.
Dolazi mama. Moram prekinuti. Bok!
Zašto si budan tako kasno? Prošlo je deset.
Ne bi trebao gledati televiziju. Idi u krevet.
Sjeti se da te je nekoć bilo nemoguće kontrolirati.
-Mene? -Da.
Samo malo. U kojem smislu?
Svakom. Ne tjeraj me da o tome govorim pred njom.
Ame, mislila sam pripremiti rusku salatu za sutra,
ali ne sjećam se voli li Horacio majonezu ili ne.
Da. Prije deset godina je volio.
-Da? -Da.
Kakav sam nered napravila.
Dušo.
To je tvoj život, zlato.
Ne osuđujem te.
Ne želim se miješati.
Gdje ti je bila pamet, Ame, pa si s dvojicom hodala u isto vrijeme?
Istodobno si bila s Césarom i Horaciom. To nije u redu.
Što da kažem, mama? Bila sam zbunjena. Nisam znala što da radim!
Bila sam dijete!
-Molim te. -Ne. Nisi bila dijete.
Već ti je bilo 25 godina.
Pa…
César je bio tako zgodan, pažljiv i pravi džentlmen.
-Sjećaš se? Bio je tako drag. -Baš seksi.
Horacio je bio idealist i obožavala sam ga zbog toga.
Uvijek je želio mijenjati svijet. Ali dobio je deset godina.
Umjesto da promijeni svijet, trebao je promijeniti odvjetnika.
Horacio je ionako trebao izaći prije ili poslije, da ili ne?
Kad si planirala reći Césaru?
Ne znam. Bilo je glupo.
Ne, dušo. Nije bilo glupo.
Bilo je jebeno idiotski!
Jebeno idiotski!
S tom loše promišljenom idejom
uništila si svoj život.
Da.
Sad ne znaš što ti je činiti.
Očito nećeš biti sa Césarom.
I onim jadnim hakerom Horaciom!
I njemu si uništila život.
Deset godina zatvora!
Sad kad je vani, nema pojma kako se odnositi prema sinu!
Skoro sam zaboravila.
Jadni César.
Jadni César, koji svijet nosi na svojim ramenima.
Tri su broda potopljena jednim udarcem!
Ne. Dosta!
-Hvala, mama. -Nema na čemu. Četiri broda.
Reci joj.
Zaboravljaš mog slatkog unuka Enriquea. To mi slama srce.
-Ne znam što da radim. -Ne znam, dušo.
Kao što sam rekla, to je tvoj život.
Tvoj život. Neću se miješati.
-Mama… -Nemam pravo glasa!
-Dosta, bako. -Dođi, dušo.
-Ali kako? Gola? -Gola. Iza bazena.
Smijem li?
-Sakrij se. -Što?
-Paolo? -Uđi, prijatelju. Samo daj.
-Oprosti, jesam li te probudio? -Ne.
Gle, Paolo.
Ne znam što će biti
i ne znam kako će se to riješiti.
Samo ti želim da ću se potruditi
i dati sve od sebe da se dobro zabavimo.
Dobro.
Znam koliko je važno ovo natjecanje
i kako bi bilo dobro osvojiti tih 20 000.
Važno mi je samo da smo dobri i da je L'Allegria dobra.
Teško mi je gledati te.
Dobro. Laku noć.
-Odmori se. -I ti.
Laku noć.
Zašto si me skrio?
-Nisam te skrio. -Nego?
Boli me vidjeti ga takvog depresivnog poput martinija.
-S ledom? -Promiješanog.
Gdje sam ja u tome?
Nigdje. Svugdje, zapravo.
Zamisli da me vidi s tobom u akciji, kako uživamo, a on…
U raspoloženju poput Bachova rekvijema?
I sam.
Da.
Postat će još depresivniji.
-Još? -Da.
Napuniti 40 u tim okolnostima je komplicirano.
Istina.
Je li jedan?
-Rođendan mu je! -Proslavimo to!
Ne ti. Sakrij se.
-Što? -Sakrij se. Učini to.
Gdje? Ispod kreveta? U ormar? U kupaonicu?
U kupaonicu. Gdje god, samo se sakrij.
-Hej! -Hajde!
-Nemoj ispustiti ni glas. -Šutim.
Čiji je rođendan?
Sretan rođendan ti
Sretan…
Sretan rođendan.
Kamo li je otišao?
Moj spasioče. Bok.
-Što ima? -Bok.
Što ima?
Želim da me upoznaš i shvatiš da nisam luda.
Nisam uvijek paranoična i histerična kao jutros.
Bilo je gore jer izlazim iz loše faze.
Naravno, nikad nisam voljela bube, gmazove, štakore ili takvo što,
ali stvari su se pogoršale prije dvije godine
i sad se bojim i kokoši.
Kokoši? Ozbiljno?
Čega se ti bojiš?
Ništa me nije plašilo.
Ali sad se bojim da ću izgubiti kontrolu nad životom.
Nisam tako loša s kokošima.
Ne.
Znaš što je?
Katkad prolazimo kroz stvari koje možemo kontrolirati
i to nam pruža duševni mir.
Drugo je izvan kontrole.
Samo se dogodi.
To nam šalje život, svemir, Bog, izvanzemaljci. Tko zna?
I to moramo prihvatiti.
Da.
Sad kad čujem da ovako govoriš,
zvuči kao da imaš doktorat iz iznenađenja, iz života.
Koliki postotak života čine odluke,
a koliki iznenađenja?
Četrdeset naprama šezdeset?
Četrdeset posto su odluke, 60 su iznenađenja?
-Da. -Ne. Oprosti. To je puno.
Mislim da ne. Ne slažem se. Što?
Kako ljudi upravljaju svojom sudbinom?
Tako je rekao Apije Klaudije Kras. Bio je slijep,
ali ne vlastitim izborom.
Malo kontradiktorno?
Da.
Moram ići.
-Već? -Moram. Dobro.
-Čuvaj se. -I ti.
-Laku noć. -Bok.
Halo?
Hej, kako si?
Bok, Amelia.
Dobro. Koncentriran sam na natjecanje. Napredujemo.
Čuj…
Kako je César?
Razmišljala sam o tome da ga posjetim u Cancúnu.
Gle, jako je koncentriran na svoj posao. Mislim da to nije dobra ideja.
Nije dobra ideja za tebe, ali za mene jest.
Znam da me želi vidjeti.
Ako je tako, zašto si nazvala mene?
Jer ti si mu najbolji prijatelj, Paolo!
Odlučila sam. Dolazim u Cancún! I točka.
Reći ću ti nešto, Amelia. Dobro slušaj.
Ti…
Prekinula je vezu?
Sretan rođendan mom prijatelju, suradniku i partneru.
Hvala.
-Četrdeset. Što kažeš na to? -Meni se čini dobro. Kako se osjećaš?
Bolje nego kad sam navršio 15, ali gore nego kad sam navršio 30.
Bar se osjećaš bolje nego jučer.
Da, to je istina.
Ima li Naomi veze s tim?
Naravno da ne.
Jučer smo se sreli i malo porazgovarali. To je sve.
Dobro, smiri se. Ti si poput jela koje se dugo kuha.
Poput goveđeg gulaša.
A ti si poput brzog jela? Iz mikrovalne.
Točno.
Čuj ovo. Unajmio sam brod.
Idemo roniti na Islu Mujeres.
Slučajno sam pozvao Selinu i Naomi.
Onako usput?
Nije mi do toga, ali neću odbiti.
-Dobro, već sam platio brod. -Dobro, bez brige.
Neću ti pokvariti moj rođendan.
Hvala.
Ali nemoj me prisiljavati na ništa. Koncentrirajmo se na razlog dolaska ovamo.
Kad sam te ja prisiljavao?
-Idemo brzo u svoju sobu po neke stvari. -Požuri se.
Što je?
Chefe Marini.
Sve u redu?
Sve u redu.
Želim vam reći da je organizacijski odbor odlučio malo oživjeti natjecanje.
Stoga, za večerašnji dio natjecanja
mijenjamo pravila.
Imat ćemo sastojke iznenađenja.
Uživajte u doručku.
Bok, tata!
Bok. Drago mi je što se javljaš.
Sretan rođendan, tata!
Hvala ti puno.
Slaviš?
Pa, ne želim, ali Paolo me tjera.
Tata, sjećaš li se sa si mi jednom rekao da ako ne mogu dobiti belgijsku čokoladu,
moram maksimalno iskoristiti švicarsku?
Da, sjećam se. Zašto?
Razumijem metaforu.
Što? To nije bila metafora. Ozbiljno sam govorio o čokoladi.
Zašto to kažeš?
Dosad sam uživao u belgijskoj čokoladi, ali stvari su se promijenile.
Morat ću iskoristiti švicarsku čokoladu.
Da nastavim s metaforom, Horacio nije Švicarac.
Mama je dvije čokolade pustila da se raspadaju deset godina.
U mračnom ormariću punom gadosti i laži.
Je li vruće u Cancúnu?
Da. Jako je vruće. Oprosti, zanio sam se metaforama.
-Dušo! -Bok, tata. Moram prekinuti.
Gle tko te došao vidjeti.
Ostavit ću te da razgovaraš s njim.
Da, hajde.
Ostavit ću vas. Dobro?
Moramo nadoknaditi izgubljeno vrijeme.
Gdje ćemo početi?
Voliš motore?
Ne.
Voliš li…
Voliš li nogomet?
Iskreno, ne baš.
Multinacionalne korporacije uništile su romantiku igre.
Uništile su sve dobro. Shvaćaš?
Ne.
Sviđa li ti se moja mama?
Da.
Iskreno, jako mi se sviđa.
A švicarska čokolada?
Što?
Ronjenje je sjajna ideja, ali s mojom nogom je nemoguće.
Želim da uživaš u danu.
Da.
-Što će ti tablete? -Za morsku bolest.
Césare. Lani u Acapulcu od toga nisi patio.
Lani nisam znao da moj sin zapravo nije moj sin.
Ti se problemi pogoršavaju sa stresom.
Samo kažem da bi ti te tablete mogle uništiti libido i erekciju.
Što?
Ne kanim se seksati sljedećih nekoliko sati.
Tko zna?
Bok! Sretan rođendan!
Hvala.
-Zdravo. -Sretan rođendan.
-Hvala. -Kako ste?
-Dobro. -Super sam. Kako si ti, rokerice?
-Bok. -Dobro. Sretan rođendan.
Puno hvala.
Evo jahte. Nije moja, unajmio sam je.
Sjajno.
Ulazite.
Pivo?
-Ovo mi je u redu. -Dobro.
Vidi!
Pogledaj ovo. Pogledaj boju vode.
Pokušavaš naći prosvjetljenje?
Ne, pokušavam ne povraćati.
Vjerojatno je problem ona čudna hrana koju kuhate.
Ne, nije zbog hrane. Zašto je čudna?
Čudna je.
Naomi! Dođi!
Dođi!
O, Bože.
Razmišljao sam o onom što si rekla sinoć.
Kad si se upoznala s egzistencijalizmom?
-Osobno iskustvo. -Iskustvo?
Hoćeš li mi reći ili…
Paolo mi je rekao kroz što prolaziš. Sad je moj red da ti kažem svoju priču.
Da vidimo. Gdje da počnem?
Bila sam sretna.
Rođena sam u obrazovanoj, dobrostojećoj obitelji.
Udala sam se za sjajnog muškarca.
Upoznala sam ga u WC-u u restoranu
kad mi je konobar slučajno uprljao košulju.
Pomogao mi je da je očistim.
Bio je najveća ljubav mog života.
Život je bio dobar prema tebi.
Postala sam udovica s 28 godina.
Što?
-Kako? -James je išao u trgovinu
kad je dio oboda s neke fasade pao na njega.
-Ozbiljno? -Da.
Kvragu.
Udovica s dvije kćeri, u Chicagu. Sama. Bez obitelji.
-Jako teško. -Bilo je.
Izbila je bankarska kriza i ostala sam bez posla.
Bila sam u komi.
Više-manje poput tebe sada, ali nisam imala Paola da pomogne.
-Da. Što si učinila? -Odlučila sam ići na terapiju.
U hodniku do terapeutske ordinacije
naletjela sam na bivšu cimericu s faksa
kojoj je išlo super u softverskoj tvrtki u kojoj je radila.
Upoznala me sa svojim šefom koji je tražio nekoga za financije.
-Da! -Koja slučajnost.
Sad mi plaćaju apsurdno visoku plaću.
Odlično. Sve si prošla.
To sam ja s 35 godina. Zdrava, sretna, optimistična. Uživam.
Mama mi je umrla prošli tjedan.
Stvarno?
Da. Depresivno je prihvatiti da si depresivan.
Mislim, da.
-Ali ne. -Što?
Kad ti sudbina opali šamar k'o grom iz vedra neba,
prilagodiš se, uzmeš par sekundi, koliko god trebaš,
i maksimalno iskoristiš novu situaciju.
Pa da. To je istina.
Moram piškiti.
Césare!
Upomoć! Ne mogu otvoriti vrata!
Stižem.
Stižem!
-Brzo! -Dolazim.
Smiri se. Što je bilo?
Ne mogu van. Vrata se ne otvaraju.
Ne otvaraju se?
Čekaj.
Hvala Bogu. Nisam ih mogla otvoriti.
Jebote!
Zatvorio si vrata. Probaj otvoriti.
Ne otvaraju se. Ovo me čini klaustrofobičnim.
Prozor!
-Možemo izaći. Idi. -Ne. Kako?
Neću uspjeti. A i moja noga…
-Dobro. -Ovo se mora otvoriti.
Pomozi mi.
-Penješ se? -Da.
-A što drugo mogu? -Pa.
Polako. Da vidim.
-Čekaj. -Oprezno s mojom nogom!
Pazi. Nemoj se ozlijediti.
Oprosti. Ne znam.
Čudno mi je s tvojom guzom na licu.
Jesi li uzbuđen?
Depresivni ljudi obično baš nemaju libido.
Onda valjda baš i nisam depresivan.
Oprezno.
Što?
Zakon, stara!
Kapetane! Ronit ćemo još 20 minuta.
Bravo, frajeru!
-Izvuci me! -Dobro, siđi.
-Zapela sam. Spusti me. -Sjedni mi na rame.
-Tako je. -Dolje.
Koji…?
Što sad?
Dobro si to izvukao.
Ne znam.
-Ne? -Ovo?
Čekaj. Zvoni mi mobitel.
Javi se.
Moja žena. Što da radim?
Ovdje sam. Ne idem nikamo.
Oprosti.
Oprosti, daj mi trenutak. Trebam sekundu.
-Što da radim? -Dobro.
Dat ću ti prostora.
Što da radim?
Što ima? Spreman za natjecanje?
Jesam.
Što je bilo?
-Što ima? Izgledaš zabrinuto. -Nisam zabrinut.
Došlo je do sitnih promjena za koje ti nisam rekao.
Što?
Sad me zabrinjavaš time što ništa ne govoriš.
Nećemo kuhati ono što smo planirali.
-Zašto? -Naletio sam na Casasa.
Rekao mi je da su htjeli malo pojačati
pa su smislili nešto sa „sastojkom iznenađenja“.
Još jedno iznenađenje. Zašto mi nisi rekao prije?
Kako bih ti rekao prije?
Imali smo brod, Islu Mujeres, Naomi, Selinu.
Ne želim ti upropastiti dan.
Sad si ga upropastio.
Što? Nisam ti upropastio dan. Dobro, možda pola dana.
Tek je 18 h.
Kako je bilo s Naomi?
To je to?
Dame i gospodo, dobro došli!
Naše natjecanje počinje uskoro.
Jeste li spremni?
Sastojak iznenađenja je…
Rajčica.
Šunka serrano.
Mrzim šunku.
Smiri se. Skuhat ćemo nešto dobro.
Šunka!
Počet ću praviti raviole. Ti ćeš nadjev?
Ne znam. Nisam siguran za raviole.
Ne znam.
Jesi li dobro?
Danas me nazvala Amelia. Nisam se ni htio javiti.
Ne znam što joj je. Još nisam spreman razgovarati.
Amelia želi doći u Cancún da bi se našla s tobom.
Što? Jesi li razgovarao s njom? Zašto mi nisi rekao?
Nisam te htio previše opterećivati.
Ovdje ti je sve bolje zahvaljujući natjecanju,
zahvaljujući Naomi…
Sumnjam da imaš vremena poludjeti zbog gluposti svoje žene.
Daj da ja odlučujem o svojim problemima. Ne treba mi dadilja. Imam 40 godina.
Gle, kao tvoj prijatelj i partner…
Kao prijatelju, hvala na svemu što činiš za mene.
Iskreno. Ali ne miješaj se.
Kao moj partner, sjeti se gdje smo.
Na malom smo natjecanju.
Začepi.
Ne natječemo se za Michelinovu zvjezdicu. Mi smo drugoligaši.
-Slušaj… -Pogledaj gdje smo.
„Najbolji mali restorani“, znaš li što to znači?
Oni koji nisu uspjeli.
Ovo drugoligaško natjecanje
nosi nagradu od 20 000 dolara koji mi sada trebaju.
-Pogledaj me u oči. -Što je?
Zaslužujem nekakvo priznanje
za deset godina ubijanja od posla s tobom.
Što ima?
Sve u redu?
Umoran sam.
Ali vrijedilo je.
Seli…
Césara sam upoznao prije deset godina, kad je u Milanu upisao tečaj.
Nemaš pojma koliko mi je pomogao jer bio sam sjeban.
Dvije rastave.
Samo tisuću eura na mom računu. I naravno, 20 kg teži.
Jedna mi je rastava bila dovoljna.
Bilo je teško.
Petnaest kilograma.
-Teža? -Ne, lakša.
Da si me tada poznavala…
Ne bih te primijetila.
A sada jelo iz restorana Wok i Jane iz Los Cabosa.
Predstavljaju nam…
Karameliziranu patku punjenu kremom od šunke i soje.
Sjajno.
I sad, na kraju,
restoran L'Allegria iz Ciudad de Méxica
iz kojega su nam pripremili…
Sendvič sa šunkom serrano.
S?
S kruhom…
i šunkom serrano, u prirodnom obliku.
Šališ se.
Imamo rezultate. Hvala.
U finale ulazi…
restoran L'Allegria iz Ciudad de Méxica
sa svojim originalnim sendvičem od šunke.
Casasovo lice…
Kad je otvorio omotnicu, izgledao je ovako!
Rizičan izbor, priznajem.
Imali smo sreće sa sendvičem sa šunkom.
Kunem se, ništa mi drugo nije padalo na pamet.
Oprosti.
Ispričavam se zbog svega što sam ti rekao.
Prijatelju, u redu je.
Ti i ja smo uvijek bili otvoreni.
-Pa da. -Laku noć.
Poližimo lizalice do kraja zajedno.
-Dobra večer, principessa. -Dobra večer.
-Bok. -Bok.
Idemo malo na plažu.
Ne znaš koliko je teško hodati po pijesku s ovim na nozi.
Prestani se žaliti, samo večeras.
-Dođi. -Dobro.
Misliš li da je DNK-test točan?
Ne znam, možda…
ti je to rekla da te isprovocira.
Mislim da nije. Zašto bi mi lagala?
Možda ni ona ne zna.
Ne znam.
Znaš što? Da sam na tvome mjestu, tražila bih još jedan test.
Ozbiljno.
Kad prođeš test, znat ćeš.
Ali u međuvremenu je bilo lijepo.
-Istina. -Da.
Ne možeš odbaciti deset godina života zbog lošeg prekida.
Znaš što? Prekidi su ozbiljno precijenjeni.
Možda imaš pravo.
Idemo ispočetka.
Što?
Što smo radili na brodu?
Na brodu.
Ne znam, mislim…
ovako nešto.
Probudi se!
Deset je…
Kava je na terasi.
-Stižem. -Pokret.
Danas je sjajan dan!
Kako si spavao?
Taj mi osmijeh govori
da si se sinoć zabavljao s Naomi.
Navršio sam 40, ne 15 godina. Dosta s komentarima.
Dobro, kako želiš, ali drago mi je što si dobro raspoložen.
Hej, misliš li da bi Naomi jednoga dana
mogla napustiti Chicago i doći živjeti sa mnom?
Dobro…
Drago mi je što se moj dragi César vratio među žive,
ali nemoj srljati.
U redu, ubrzaj. Moramo na tržnicu po sastojke za večeras.
Vidimo se dolje.
Daj mi deset minuta.
-Jesi li dobro? -Boli.
Hej, imaš li Selinin broj?
-Nisam ga još tražio. -Želim razgovarati s Naomi.
-Nazovi njihovu sobu. -Zvao sam, ali nitko se nije javio.
Možda su na plaži, Césare.
-Ponašam se kao tinejdžer, zar ne? -Još gore.
Ne znam što je sa mnom. Preplavljen sam emocijama.
Malo sam ushićen pa potišten. I tako u krug.
-Nemoj mi reći. -A da se požurimo i vratimo se u hotel?
Večeras ćemo pobijediti na natjecanju.
Dobit ćemo 20 000 dolara, zaprosit ćeš Naomi, oženiti se…
-Ako želiš, bit ću ti vjenčani kum. -Misliš li da bi pristala?
Šalim se, Césare.
Da.
Ako se to dogodi, mogu li računati na tebe?
Da, Césare.
Bit ću ti kum.
-Dobro? -Hvala.
Osam, devet, deset, jedanaest… Sva ova jaja su za tortu babà?
-Da. -Nije li to riskantno?
Ovo je finale. Moramo dati sve od sebe.
Jesi li siguran?
Da. Gle, dobro sam.
Sve je mnogo bolje zahvaljujući tebi,
natjecanju
i, naravno, Naomi.
Naravno, Naomi.
-G. Marini. -Da?
Gđice Selina i Naomi ostavile su vam poruku.
Hvala.
„Dragi Paolo i Césare, bilo nam je drago.
Želimo vam uspjeh na natjecanju. Selina i Naomi.“
Paolo?
Što jedeš?
Čokolada.
Je li gorka?
Nemaš pojma.
Sve sam ostavio u kuhinji i izgleda savršeno.
Ima li vijesti od naših prijateljica?
Otišle su u obilazak Chichén Itze i vratit će se poslije.
Zašto nam nisu rekle?
Shvatile su da smo previše koncentrirani na natjecanje.
Pa su otišle.
Da, ali hoće li doći kasno?
Jako kasno. Put tamo i natrag traje.
Da, ali…
-A da se smiriš? -Miran sam.
Samo sam htio znati kada dolaze…
Césare!
Koji vrag?
Amelia.
Sladoled od čokolade?
Kakao bi nam mogao pomoći da se oraspoložimo.
-Tri čokoladna sladoleda, molim. -Da, gospodine.
Dobro.
Ispričavam se zbog svega što sam izvela. Oprosti mi, molim te.
Moram se koncentrirati. Danas je finale.
Obavila si DNK-test na Enriqueu? Nisam ga vidio. Ponovio bih ga.
Dobro.
Čeka nas dug razgovor.
Prvo test. Onda ćemo razgovarati o drugim stvarima.
Sad je 18 h.
-Zafrkavaš se. -Oprosti, zaspao sam.
Sigurno od stresa zbog razgovora s Amelijom.
-Césare, danas je finale. -Da.
Ako pobijedimo, a pobijedit ćemo, znaš li što nas čeka?
Svijet projekata, snova, uspjeha.
Da, mogu početi novi život s Naomi.
Samo sitnica vezana za Naomi.
Koja?
Hoćeš li nastaviti uzdisati ili ćeš nešto reći?
Još jedan uzdah?
ZRAČNA LUKA
Prestani uzdisati, molim te.
ZRAČNA LUKA CANCÚN
Evo nas. Pazite gdje stajete.
Hej, trebate li moju…
pomoć?
Zašto si kupio dvije karte za Louisville u Kentuckyju?
-Da dođemo do izlazâ. -Zašto si meni kupio kartu?
Da ideš sa mnom.
-U Kentucky? -Da ih nađem.
Eno ih.
Naomi!
-Bok! -Bok.
Što ima? Kamo ideš?
U Chicago. Odmor je gotov.
Htjela si otići tek tako? Bez riječi? Nema pozdrava?
Ne volim rastanke, stvaraju mi tjeskobu.
Mislila sam da ni tebi neće biti lako.
Pa, da, ali…
Césare, stvarno smo se dobro zabavili.
Sjajan si tip.
Unatoč tvojim problemima, svidio si mi se.
Svidio ili svidio?
Svidio si mi se. Sviđaš mi se. Uvijek ćeš mi se sviđati.
Ali mislim da to nije nešto što bi moglo trajati.
-Dobro. -Znaš što?
Uza sve moje probleme, ne vezivanje za nikoga
daje mi osjećaj smirenosti.
Koliko god to zvučalo nezdravo.
Bilo nam je lijepo.
Stvarno sam uživala.
U našem druženju.
Gledaj, Naomi, ja…
-Ugodan let, principessa. -Hvala.
I tebi, moja rokerice.
Hvala. Želimo vam uspjeh na natjecanju.
-Da! -Da!
Sigurno ćete pobijediti. Najbolji ste.
-Da. -Bok.
-Bok.
Césare, što ide u tiramisu?
-Što? -Što ide u tiramisu?
Ne znam.
Mascarpone, šećer, jaja, kakao i piškote. Zašto?
Eto.
I ti i ja znamo da je tiramisu najbolji s piškotama,
ali drugi ljudi drugdje rabe drukčije kekse.
-U Chicagu ili gdje? -Ili u Louisvilleu u Kentuckyju.
Postoje i drugi načini života, kao i načini spravljanja tiramisua.
Želiš li se osjećati bolje?
Sviđa mi se kako pripremaš tiramisu.
Želim neko vrijeme biti sam. Vidimo se uskoro.
Dobro.
Chefe Marini.
Sretno.
Hvala, direktore Casas.
-Ovdje si? -Pobjegao sam.
Mama spava, uzela je sedativ. Bila je pod stresom.
Pod stresom.
A ja?
Što radiš?
Za DNK-test.
Najbolje ti to pošalji.
Učini to nakon moje prve pričesti.
Dobro.
Donio sam ovo. Znam da to voliš.
-Gledaj. -Da vidim.
Američka je.
Ne mogu uvijek naći švicarsku.
Kušajmo je.
Nije loša.
Uopće nije loša. Zapravo je jako dobra..
Spreman. Ovdje sam.
Kako nam ide?
Sve je u redu. Salata je bila savršena.
Onda sam sâm spremio zečji cacciatore.
Nije bilo sjajno.
Slijedi desert.
Idemo.
-Torta babà? -Torta babà?
-Evo baze. Idemo. -Savršeno.
-Broji. -Dobro.
Jedan, dva… Stani.
Savršeno.
Kad si spreman.
-Požuri se. -Evo.
-Dragi chefe Robles. -Hvala.
Chefe Galindo.
Uživajte.
-Za naš posao. -Za naš posao.
-Čestitam. Bili ste sjajni. -Puno hvala.
-Bravo. -Drago mi je.
-G. Casas. -Drago mi je.
-Kuhare Marini. -Hvala.
Da nije bilo tvog raspoloženja, ne bismo bili tu.
Da nije bilo tvojih problema, ne bismo bili drugi.
Pogledaj njihov pehar pa pogledaj naš.
-Puno hvala. -Hvala.
Hvala!
DELICIJE, GRAND PRIX
-Naravno! -Idemo se slikati.
Svi! Hvala!
Hvala svima.
Hvala!
Nije tako loše.
Čemu komplicirati stvari zečjim cacciatoreom?
Bio si sam.
Zašto sam bio sam?
A?
Spušili smo 20 000 dolara.
Sabrina će me ubiti.
Drugo mjesto.
Na drugoligaškom natjecanju.
Ali u redu je. Vrijedilo je doživjeti ovo ovdje.
-Istina. -Nemoj precijeniti kraj.
Da.
Hej, dođi.
-Ne počinji, Césare. -Dođi. Samo na trenutak.
Hajde.
Pogledaj gdje smo.
Ne možemo se žaliti. Cancún.
U hotelu, sve plaćeno.
-Da, to je sjajno. -Prohladna je večer.
Mjesec.
-Ti i ja. -Molim?
Ti i ja?
Čovječe!
Dobro jutro.
-Bok, tata. -Bok, mali.
Gledaj.
Napravio sam ti kekse da se oraspoložiš.
-Hvala. -Ne tebi.
Hoćeš?
Hvala.
Razmišljao sam…
da se dogovorimo bez obzira na rezultate. Može?
Da, mislim da je to dobra ideja.
Kako god želiš.
Dobar dan.
Imamo rezultate.
Hvala.
Mama, puno je promjena. Ali prilagođavam se
i nosim se najbolje što mogu s novim okolnostima.
Iskreno, dobro nam ide.
Dobro sam.
Volim te.
Što kažeš na ovaj dogovor?
Vikendima sa mnom, jasno.
Jedan vikend s Horaciom, biološkim ocem.
-I jedan vikend… -Sa mnom.
-Da. -Ne brini.
Sve će biti u redu. Bez brige.
Dobro.
Amelia.
Eno autobusa.
Hvala!
Bok!
-Kako si? -Dobro.
Bit ćeš dobar?
-Da. -Da?
Da.
-Ideš k prijateljici… -Lupiti.
Dobro. Što imaš s njom?
-Ništa. -Reći ću ti poslije.
Bok, vidimo se!
-Vratit ćeš ga u nedjelju? -Da.
-I? -Dobro je.
-Ispit iz matematike? -Dobro je prošao.
-Pa… -Hej.
-Mogu ti odati tajnu? -Što?
Poljubio sam Lupitu.
Stvarno? Što?
Opa! Hej!
Ali jučer mi je Lupita rekla, kao da to nije ništa,
da su joj oca poslali u Guadalajaru
i da za mjesec dana odlazi cijela obitelj.
Nemam sreće. Kvragu.
Hej. Kvragu?
Ne gubi nadu.
Nekad u životu stvari ne idu kako smo se nadali, ali važna je reakcija.
Kako se suočavaš s time, ideš dalje.
Katkad, nakon svega, nikad ne znaš, sve može ispasti dobro.
Kako s tobom i sa mnom?
Da. Kao s tobom i sa mnom.
S tobom i tvojim prijateljicama.
Znaš što? Razgovarat ću sa Sofíjom. Ona je druga prijateljica.
Druga?
-Ima zelene oči… -Druga.
-Zabavnija je… -Tko je Sofía?
Pričaj mi o Sofíji.
Idemo na pizzu pa ćeš mi pričati o Sofíji i Lupiti.
Prijevod titlova: Kristijan Nikolić