Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫השף צ'זארה!‬
‫ברוכים הבאים ל"ל'אלגריה"!‬
‫מחיאות כפיים לשף סזאר!‬ ‫-בראבו!‬
‫מה שלומכם? הכול טוב? איך הפסטה?‬
‫הוגיטו, כמה הרווחנו?‬
‫בסך הכול 52,400 פסו.‬
‫זה טוב.‬
‫בקצב הזה, נחזיר את ההלוואה בעוד שנה.‬
‫תירגע, יהיה בסדר.‬
‫מה קורה? לאן אתה הולך בחולצה החדשה הזאת?‬
‫לשיעור ממבו.‬
‫אפילו הוגו בא!‬
‫בשעה 19:00 בסוף השבוע? גרוע.‬
‫עדיין יש לי חיי חברה.‬
‫ולי עדיין יש משפחה.‬
‫טוב, נתראה. תנוחו קצת.‬ ‫-ממבו!‬
‫היי, אבא.‬ ‫-היי, מה העניינים?‬
‫הכול טוב. ואצלך?‬ ‫-טוב.‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-שיעורי בית.‬
‫ידעת שהשכנים קנו תוכי?‬
‫תוכי?‬ ‫-כן. והכי מגניב, הוא מדבר!‬
‫שלום!‬
‫שלום.‬
‫מה שלומך? איך הולך?‬ ‫-טוב. מה שלומך?‬
‫טוב מאוד.‬ ‫-מעולה.‬
‫אני מתרגש לקראת החופשה שלנו.‬
‫אני יודעת. נחש מה עשיתי עכשיו.‬ ‫-מה?‬
‫הוספתי את וינה ופראג לטיול שלנו באירופה.‬
‫בסדר.‬
‫מדהים, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫נדבר אחר כך, בסדר?‬ ‫-בסדר.‬
‫רוצה לשחק כדורגל?‬
‫בוא. קדימה!‬
‫גם אני רוצה לשחק!‬ ‫-בואי!‬
‫אני רק נועלת נעליים.‬ ‫-אין בעיה.‬
‫קדימה! אני אנצח אותך.‬
‫מוכן?‬ ‫-כן.‬
‫מתחילים!‬
‫זהו זה! קדימה!‬
‫היי, תקשיב.‬
‫אתה צריך לנתח את היריב שלך,‬ ‫להבין מה הוא רוצה.‬
‫אל תיתן לו להפתיע אותך, בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר, אבא. תפסיק לבלגן לי את השיער.‬
‫אתה לא אומר את זה ללופיטה, נכון?‬ ‫-איך ידעת שאני מחבב את לופיטה?‬
‫איך ידעתי?‬ ‫אני אבא שלך, אני יודע הכול עליך!‬
‫תזמין אותה למסיבה שלך.‬
‫בסדר.‬ ‫-תזמין אותה.‬
‫אני אזמין אותה.‬ ‫-טוב.‬
‫על מי אתם מדברים?‬ ‫-על אף אחד.‬
‫אתם כאלה מעצבנים!‬ ‫-קדימה!‬
‫לא יפה מצידכם.‬ ‫-קדימה!‬
‫קדימה, אנריקה, תבעט!‬
‫מוכן?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר. קדימה.‬
‫התוכי!‬ ‫-לכו לעזאזל!‬
‫הוא מדבר ממש ברור.‬
‫היי, אימא…‬
‫למה יש לך פיג'מה עם הדפס של חיות?‬
‫אמה…‬
‫תלבש אותה ב-40 השנים הבאות?‬
‫בדיוק.‬ ‫-כן?‬
‫ארבעים זה ה-12 החדש.‬
‫איך מתקדמות ההכנות למסיבה של אנריקה?‬
‫טוב מאוד.‬
‫טוב?‬ ‫-טוב מאוד.‬
‫כן? אורחים? מוזיקה?‬
‫הכול בשליטה.‬ ‫-מושלם.‬
‫כמו תמיד. אתה יודע שאני מטפלת בזה.‬
‫מתי אכזבתי אותך?‬
‫-אף פעם.‬
‫אף פעם.‬
‫הפיג'מה הזאת מעוררת את היצר החייתי שלי.‬
‫באמת?‬
‫אני מרגיש כמו… אריה.‬
‫אז תטרוף אותי, אריה!‬
‫אנחנו חוגגים לך יום הולדת?‬
‫לא. אנריקה חוגג את הקומוניון הראשון שלו,‬ ‫אנחנו יוצאים לטיול. אני עסוק מדי.‬
‫זה הקומוניון הראשון של אנריקה.‬
‫אמליה מתכננת את הטיול שלה לאירופה.‬ ‫מה עם יום ההולדת שלך?‬
‫טוב, תקשיב.‬
‫כל הקטע הזה של "אבא ובעל מסור"‬ ‫יתפוצץ לך בפרצוף.‬
‫בסוף תתמכר להרואין או לאלכוהול‬
‫או לסודוקו.‬
‫סודוקו?‬ ‫-כן, סודוקו.‬
‫לא.‬
‫תשתנה, צ'זארה.‬
‫אתה עדיין סובל מדלקת בקיבה?‬
‫התרופה עוזרת?‬
‫לא ממש.‬
‫היא לא עוזרת כי אתה זורק אותה,‬ ‫או שאתה זורק אותה כי היא לא עוזרת?‬
‫תקשיב, הדלקת שלי היא סימפטום רגשי.‬
‫אתה יודע מה יעזור לי?‬ ‫-מה?‬
‫לנסוע איתך לקנקון.‬
‫לקנקון?‬
‫תתכונן.‬
‫מגזין "מטעמים" הזמין אותנו.‬
‫נשתתף בתחרות הגרנד פרי‬ ‫של המסעדות הקטנות הטובות ביותר במקסיקו.‬
‫בחרו בנו?‬ ‫-ברור!‬
‫מה?‬
‫אדיר!‬
‫סוף סוף, אחרי עשר שנים!‬
‫מר פאולו, שיחה מאיטליה. אשתך לשעבר.‬
‫איזו מהן?‬
‫גברת סברינה.‬
‫הגרועה מהשתיים.‬
‫תודה, חואן פבלו.‬
‫אתה מאמין?‬
‫יש לי שתי נשים לשעבר,‬ ‫שתיהן גרות עם הילדים שלי באיטליה,‬
‫והן עדיין רודפות אחריי.‬
‫תלמד ממני. האקסיות שלי אוהבות אותי.‬
‫מה?‬ ‫-לך כבר! לך לענות לה!‬
‫כן, סברינה.‬
‫כן, אני יודע שהלימודים באוניברסיטה חשובים,‬
‫אבל 10,000 אירו?‬
‫לא, סברינה. אל תתקשרי לעורך הדין.‬
‫אני אטפל בזה. תני לי כמה ימים.‬
‫ביי, סברינה. בלי עורכי דין!‬
‫מה קורה? הכל טוב?‬
‫סזאר, אנחנו חייבים לנצח בתחרות של "מטעמים"‬
‫כי הפרס הוא 20 אלף דולר.‬
‫ותחשוב כמה פרסום נקבל אם ננצח.‬
‫כן, פרסום זה טוב, אבל מדובר ב-20,000 דולר.‬
‫רוצה להפתיע אותם‬ ‫עם פנטה ברוטב פסטו ודג מקורמל?‬
‫אולי פיצה ארטישוק? משהו כזה?‬
‫אני אוהב את הרעיון,‬ ‫אבל הדבר הכי חשוב זה להתרכז,‬
‫כי הפרס הוא…‬
‫עשרים אלף דולר.‬
‫תודה.‬
‫שלום, אימא.‬
‫היי!‬
‫מה שלומך?‬
‫טוב מאוד.‬ ‫-אני שמח שבאת.‬
‫אלופים בגיל 40!‬
‫את חושבת?‬
‫לא משנה אם תנצחו או תפסידו,‬ ‫נהדר שנבחרתם להשתתף בתחרות.‬
‫אני מקווה.‬
‫שנות ה-40 שלך זורחות מהצלחה.‬
‫בגילך, אבא שלך כבר נראה גמור.‬
‫הוא לא רק נראה גמור,‬
‫הוא באמת היה גמור.‬
‫הוא מת בגיל 41.‬
‫בכל מקרה, את נראית נהדר.‬
‫את בריאה, את אוכלת טוב, את מתעמלת.‬
‫אני בטוח שתגיעי לגיל 100.‬
‫אל תפתח פה לשטן.‬
‫לא משנה לאיזה גיל אגיע,‬
‫אני רוצה שתמיד תזכור משהו, סזאר.‬
‫מה?‬
‫בלעדיי…‬
‫לא היית מי שאתה ולא היית מגיע לאן שהגעת.‬
‫פאולו…‬
‫אולי אני קרובה לאלצהיימר,‬
‫אבל אני עדיין זוכרת את הפתגמים שלי.‬
‫אלה אפילו לא הפתגמים שלך.‬
‫בכל מקרה, את נראית נפלא.‬ ‫-נכון?‬
‫יפהפייה.‬ ‫-תודה.‬
‫מה?‬ ‫-משחק הפוקר שלי.‬
‫רק קפצתי לומר שלום ולברך את שניכם.‬
‫תודה שבאת.‬
‫ובאמת, תודה על כל העצות שנתת לי במטבח.‬
‫אין בעד מה.‬ ‫-ביי.‬
‫תתנהגו יפה בקנקון.‬
‫ברור.‬ ‫-ותנצחו!‬
‫הילד פה.‬
‫תהיה בשקט. היית צריך להתקשר.‬
‫אתה לא יכול להופיע פה…‬ ‫-אמליה, התגעגעתי אלייך.‬
‫לא. תהיה בשקט.‬
‫שלום.‬ ‫-סזאר פה!‬
‫ערב טוב.‬ ‫-זה הורסיו, ידיד ותיק.‬
‫ערב טוב.‬ ‫-מה שלומך? נעים מאוד.‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫הידידים של אשתי תמיד מוזמנים.‬
‫טוב, "ידיד" זאת לא ממש המילה הנכונה…‬
‫הורסיו לא היה כאן כבר המון זמן.‬
‫כן? איפה היית? בארה"ב?‬
‫לא.‬
‫בכלא סן רפאל.‬
‫עשר שנים.‬
‫הרבה זמן.‬
‫השתחררתי אתמול.‬
‫ולפני הכול, רציתי לראות את אמליה.‬
‫ואת הילד.‬ ‫-איזה ילד?‬
‫שלום.‬
‫כשפגשתי אותך, עדיין יצאתי עם הורסיו.‬
‫חודש אחרי שהוא נעצר על לא עוול בכפו…‬
‫גיליתי שאני בהיריון.‬
‫איך את יודעת שהוא האבא?‬
‫בגלל התאריכים.‬
‫עשית בדיקה או…?‬ ‫-כן.‬
‫הורסיו היה בכלא, ואתה היית כאן.‬
‫תודה.‬
‫- ל'אלגריה -‬
‫אם אף פעם לא טעמתן פולפטה קישואים,‬ ‫לא חייתן באמת.‬
‫בחירה טובה מאוד.‬
‫תראו, הסוד טמון‬ ‫לא רק בהשריית הבשר ביין צ'ירו רוסו,‬
‫אלא בטיסה.‬
‫ייבוא הבקר בטיסה‬ ‫מעצים את האיכויות החושיות שלו.‬
‫צ'זארה!‬
‫בחירה מצוינת, גברתי.‬ ‫שלוש מנות יהיו מוכנות מייד!‬
‫צ'זארה!‬
‫נו כבר. צ'זארה!‬
‫נו?‬
‫מה אני אעשה?‬
‫איך אני יכול להמשיך הלאה?‬ ‫מה אני יכול לעשות?‬
‫טוב…‬
‫סזאר,‬
‫תגיד לי איך אני יכול לעזור לך.‬
‫אני לא יודע.‬
‫אנחנו תמיד מחפשים משמעות בחיים, אבל למה?‬
‫יום אחד אתה מתעורר, וזהו זה.‬
‫הכול נגמר.‬
‫ערב טוב.‬
‫תקשיב, זו מכה רצינית. זה כואב, אני יודע.‬
‫היא שיקרה לי.‬
‫אמליה שיקרה לי.‬ ‫היא שיקרה לי במשך עשר שנים!‬
‫אני יודע, אבל…‬ ‫-אבל מה? היא ניצלה אותי!‬
‫היא רצתה משפחה מושלמת,‬ ‫ואני האמנתי לה כמו אידיוט!‬
‫זו הייתה אשמתי.‬ ‫-אל תדבר ככה.‬
‫היית אבא מצוין,‬
‫ואם יורשה לי, בעל מדהים.‬
‫נכון?‬ ‫-כן.‬
‫מי שאשמה בכל הסיפור הזה‬
‫זאת אמליה, הכלבה השקרנית.‬
‫אל תדבר עליה ככה.‬
‫כלבה שקרנית!‬
‫מספיק לצפור כבר, לעזאזל!‬
‫אבל כן, תפסיק לצפור.‬
‫שמע, יש לי רעיון.‬ ‫-מה?‬
‫אולי תשאיר את המכונית כאן,‬
‫תעלה הביתה ותישן על הספה?‬
‫על הספה? לא.‬ ‫-כן.‬
‫תקשיב, מחר תקום בהרגשה טובה יותר,‬
‫ותבין שיש לך המון דברים טובים בחיים.‬
‫משפחה, חברים, עבודה.‬
‫אימא שלך בריאה כמו שור.‬
‫אני נשבע שלא ציפיתי לזה.‬
‫יולנדה היקרה,‬
‫אחות, חברה.‬
‫התכנסנו כאן כדי להביא אותך למנוחת עולמים.‬
‫אימא שלך ידעה על הבלגן עם אמליה?‬
‫לא. לא סיפרתי לה.‬
‫יופי, עדיף ככה.‬
‫- מטעמים - גרנד פרי‬ ‫המסעדות הקטנות הטובות ביותר -‬
‫מה דעתך על המלון?‬ ‫-נחמד.‬
‫סזאר, תבטיח לי שבחמשת הימים הבאים‬
‫תשכח את הבעיות שלך.‬
‫יהיה לך מספיק זמן‬ ‫לחשוב על אנריקה, על אמליה,‬
‫על כל הבעיות שלך.‬
‫אבל בינתיים תתרכז בעצמך ובתחרות הזאת.‬
‫זו בקשה מוגזמת?‬
‫אני מבטיח.‬ ‫-בסדר.‬
‫מה הבעיה שלך?‬ ‫-בוא הנה, מותק.‬
‫היי, הים נהדר!‬
‫כדאי לך להיכנס למים.‬ ‫-תסתכל.‬
‫תראה כמה הן יפות!‬
‫כן, מהממות.‬
‫איך קוראים להן?‬
‫אני לא יודע, אבל אפשר לברר.‬
‫הייתי שמח לקחת אותן לחדר שלי.‬
‫גם אני.‬
‫אלה היו הליליות האהובות על אימא שלי.‬
‫ליליות?‬
‫כן, הן ממש יפות.‬
‫השף מריני!‬
‫אדוני המנהל.‬
‫השף בנווידס!‬
‫ברוכים הבאים למלון שלי. מה שלומכם?‬
‫נהדר! אנחנו מבלים בנעימים‬ ‫ומסתכלים על הפרחים.‬
‫אה, כן.‬
‫אני רוצה להכיר לכם את אחד העוזרים שלי.‬
‫מר איגנסיו מנדס.‬
‫נעים מאוד להכיר.‬ ‫-לעונג לי.‬
‫העונג כולו שלנו, באמת.‬
‫איגנסיו יעזור לכם בכל מה שתרצו.‬
‫לא רק בדברים שקשורים לתחרות.‬
‫כל דבר במלון:‬ ‫שירותים, פעילויות, סיורים, הכול.‬
‫תודה רבה.‬
‫תיהנו מהיום שלכם…‬
‫ומהפרחים.‬
‫דרך אגב…‬
‫אלה ליליות.‬
‫שתיהן?‬
‫ליליות.‬
‫לכולם יהיה אותו ציוד.‬
‫ההבדל היחיד יהיה במנות שתבשלו.‬
‫את המנות יטעם פאנל של חמישה מומחים,‬
‫שיורכב משפים ממדינות שכנות וממבקרי מסעדות,‬
‫וחבר שופטים שייבחר באקראי מהקהל מדי ערב,‬
‫ויורכב מחמישה אורחים במלון.‬
‫הכול ברור?‬ ‫-כן!‬
‫אז בואו נתחיל!‬
‫השף מריני.‬
‫אפשר לדבר איתך לרגע?‬ ‫-כן, כמובן.‬
‫מה שלומכם?‬
‫הכול נהדר.‬
‫אני שמח מאוד שאתה והשף בנווידס‬
‫הצטרפתם לנבחרת השפים שלנו.‬
‫אבל…‬
‫אני חייב לומר לך משהו.‬
‫כמה מהשותפים של מגזין "מטעמים"‬
‫לא משוכנעים שמגיע לכם להשתתף בתחרות.‬
‫"ל'אלגריה" התפרסמה‬ ‫בזכות הקונספט הייחודי שלה:‬
‫אוכל ובידור.‬
‫כמובן.‬
‫הסועדים יוצאים מהמסעדה…‬
‫מוקסמים‬
‫מהבדיחות שלכם,‬
‫מהשירים שלכם,‬
‫וגם מהאוכל שלכם.‬
‫אבל כדי לשכנע את שותפיי,‬
‫הפעם האוכל צריך להיות הכוכב היחיד.‬
‫לפיכך,‬
‫אני לא רוצה…‬
‫שום בדיחות,‬
‫שום שירים,‬
‫שום כיף.‬
‫אל תדאג.‬
‫לא יהיה כיף בכלל.‬
‫אני מבטיח.‬
‫אנחנו עומדים בזמנים?‬ ‫-כן, הכול בסדר.‬
‫תודה.‬
‫השף רובלס, ידידי.‬
‫זה לובסטר?‬
‫כן.‬
‫נכון ש…‬
‫לובסטר הוא…‬
‫מעורר תאווה?‬
‫טוב, אני מקווה שלא.‬
‫עברנו את הסיבוב הראשון.‬
‫היה לנו מזל.‬
‫יש כאן יותר מדי שום.‬
‫"מושג החרדה", קירקגור.‬
‫נו, באמת.‬ ‫-מה אתה עושה?‬
‫"מותו של סוכן", ארתור מילר. מה יש לך?‬
‫לא! לא התשבצים שלי!‬ ‫-עזוב!‬
‫זה הדבר היחיד שמונע ממני להשתגע,‬ ‫כי יש בזה תחושת הישג.‬
‫בסדר, תסיים אותו.‬
‫אבל תבטיח לי שתשתחרר‬ ‫מהגישה הניהיליסטית הזאת ותיהנה קצת.‬
‫תקשיב,‬
‫אי אפשר לשלב בין "ניהיליזם" ו"הנאה".‬
‫תקשיב, אדוני השף,‬
‫פאייה אפשר להכין מאורז, שרימפס, נקניק,‬
‫דגים, עוף, כל מה שרוצים.‬
‫הפאייה היא ההוכחה שכל שילוב אפשרי!‬
‫בסדר. אני מבטיח.‬
‫לאן אתה רוצה לקחת אותי?‬
‫נו, מה דעתכם?‬
‫נהדר, מנדס. הכול אחלה, אבא'לה.‬
‫בבקשה, תפסיק לומר "אבא'לה".‬
‫למה אתה מסתכל על זה?‬
‫הטלפון נשאר אצלי‬ ‫עד שתשנה גישה ותתחיל ליהנות.‬
‫תחזיר לי אותו!‬ ‫-לא!‬
‫תיהנה מהנוף, לעזאזל!‬
‫חם כאן נורא.‬
‫רוצה לבהות בנו עוד קצת?‬
‫אני יכול לעשות את זה לנצח. אני לא ממהר.‬
‫כלומר, אם זה בסדר מבחינתכן.‬
‫המערות קיימות כאן כבר אלפי שנים.‬
‫אתן, לעומת זאת,‬
‫חיזיון נפלא שיכול להיעלם בן רגע.‬
‫תראי, דון ז'ואן‬
‫שמשלב בין חוצפה לפואטיקה.‬
‫איזה שעמום.‬
‫לטענתו, פאייה עם שרימפס, עוף ונקניק‬
‫היא ההוכחה שכל שילוב אפשרי.‬
‫סלינה, בואי כבר.‬
‫מה?‬
‫אני באה!‬
‫הצילו!‬ ‫-מה קרה?‬
‫תוציאו אותי מכאן, בבקשה!‬
‫שמישהו יעזור לי!‬ ‫-אני בא!‬
‫הצילו!‬
‫הצילו! תוציא אותי מכאן! משהו נשך אותי!‬
‫אני מפחדת!‬ ‫-תירגעי, הכול בסדר.‬
‫מה קרה?‬ ‫-משהו נשך אותי.‬
‫כלום לא נשך אותך. זה כנראה היה רק…‬
‫מה? מה קרה?‬ ‫-נחש!‬
‫תירגעי.‬
‫תירגעי, אני אוציא אותך מכאן.‬
‫אני לא יכולה להיות כאן.‬ ‫-תירגעי.‬
‫אני חייבת לצאת.‬ ‫-בסדר, זהירות.‬
‫לאט-לאט. זהו זה.‬
‫הנחש ברח?‬ ‫-הוא ברח.‬
‫אני הולכת.‬ ‫-תתקדמי.‬
‫יופי. עוד קצת.‬
‫תעלי לכאן.‬
‫אתה בסדר?‬
‫נשבע לך, איך שראיתי אותך חשבתי‬ ‫שאת מוזיקאית או בלהקת רוק, משהו כזה.‬
‫באמת?‬
‫ניגנתי פעם בלהקה.‬
‫ואז…‬
‫החיים שלי השתנו.‬
‫למדתי עיצוב פנים.‬
‫הייתי שמח ללמוד עיצוב פנים,‬
‫לראות מה קורה אצלי בפנים. להיות זן.‬
‫עיצוב פנים?‬
‫אני צוחק.‬
‫כן.‬ ‫-כן?‬
‫מה איתך?‬ ‫הייתה לך פעם הזדמנות מדהימה בחיים?‬
‫כן.‬ ‫-קדימה, תספרי לי.‬
‫להיות פה.‬
‫איתך.‬
‫אה, מגניב.‬
‫אני צוחקת.‬
‫את נוראית!‬
‫האמנתי לך!‬
‫חשבתי שאת משוגעת.‬
‫לגמרי האמנתי לך.‬
‫עברה כמעט שעה, נכון?‬
‫כן, ואני כאן עם אישה משוגעת.‬
‫כן!‬ ‫-כן!‬
‫תחליפי את התחבושת מדי יום,‬ ‫וקחי את הכדורים האלה במשך שבוע.‬
‫דוקטור, את בטוחה ששום דבר לא נשך אותי?‬
‫כואב לי מאוד, כאילו חיה נשכה אותי…‬
‫כלום לא נשך אותך. פשוט נחתכת מסלע.‬
‫ולך יש נקע בקרסול.‬
‫תנסה לנוח שבועיים.‬
‫שבועיים?‬
‫שיהיה יום נעים.‬
‫מי היה מאמין שנגיע לכאן בחופשה?‬
‫לפחות את במצב טוב יותר ממני.‬
‫אתה באמת צריך לעבוד עם הדבר הזה?‬
‫כל הכבוד. טוב מאוד.‬
‫כל הכבוד.‬
‫חבר!‬
‫ניצחון שני!‬ ‫-כן.‬
‫לחיים.‬ ‫-חצי הגמר מחכה לנו.‬
‫היינו טובים.‬
‫יותר מטובים!‬
‫החבר'ה מ"טעמי ספרד" כבר ניצחו כמה פעמים.‬
‫לא הייתה להם מוטיבציה.‬
‫תשמע, צ'זארה, יש לי הצעה.‬ ‫-מה?‬
‫אולי נלך לבר הבריכה‬
‫וננסה לדבר עם סלינה ונאומי?‬
‫לא. תשכח מזה.‬
‫בסדר. איך אני נראה?‬
‫טוב.‬ ‫-טוב?‬
‫אז נראה לי שאני זז.‬
‫מה?‬
‫היי!‬
‫ביי! צ'או, ידידי.‬
‫ברצינות?‬ ‫-ברצינות.‬
‫נתראה!‬
‫הוא לא רציני.‬
‫היי, אבא.‬
‫היי, קיקה. מה שלומך?‬
‫בסדר. סתם צופה בטלוויזיה. משעמם לי.‬
‫רוצה לדבר עם אימא?‬
‫לא, רק רציתי לדבר איתך.‬
‫איך הולך לכם בתחרות?‬
‫טוב, ממש טוב. כבר עברנו שני סיבובים.‬
‫מעולה!‬
‫היי, אבא…‬
‫אתה כועס עליי?‬
‫לא, ברור שלא.‬
‫לא, פשוט יש לי מצב רוח רע.‬
‫אבל זה לא קשור אליך, אני מבטיח.‬
‫זה מסובך. מסובך מאוד.‬
‫בסדר.‬
‫אבל אם המצב יישאר מסובך,‬
‫נבטל את המסיבה לכבוד הקומוניון הראשון שלי?‬
‫האמת היא שאני לא יודע. לא דיברנו על זה.‬
‫אימא באה. אני חייב לסיים. ביי!‬
‫למה אתה ער בשעה כזאת? כבר עשר בלילה.‬
‫אתה לא אמור לצפות בטלוויזיה. לך לישון.‬
‫תזכרי כשהיית צעירה,‬
‫היית פרועה לגמרי.‬
‫אני?‬ ‫-את.‬
‫רגע, באיזה מובן?‬
‫בכל המובנים.‬ ‫אני לא רוצה לדבר על זה מול הילדה.‬
‫אמה, חשבתי להכין סלט רוסי למחר,‬
‫אבל אני לא זוכרת‬ ‫אם הורסיו אוהב מיונז או לא.‬
‫נראה לי שכן. הוא אהב מיונז לפני עשר שנים.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫אוי, עשיתי כזה בלגן.‬
‫מתוקה.‬
‫אלה החיים שלך, יקירתי.‬
‫אני לא שופטת אותך.‬
‫אני לא רוצה להתערב.‬
‫מה עבר לך בראש, אמה?‬
‫לצאת עם שני בחורים בו זמנית?‬
‫היית עם הורסיו ועם סזאר במקביל.‬
‫זה לא בסדר.‬
‫מה את רוצה שאני אגיד, אימא?‬
‫הייתי מבולבלת. לא ידעתי מה לעשות.‬
‫הייתי רק ילדה!‬
‫בחייך.‬ ‫-לא.‬
‫לא היית ילדה.‬
‫כבר היית בת 25.‬
‫טוב…‬
‫סזאר היה חתיך ואדיב. הוא היה ג'נטלמן.‬
‫זוכרת? הוא היה ממש נחמד.‬ ‫-ממש סקסי.‬
‫והורסיו היה אידיאליסט, והערצתי אותו על כך.‬
‫הוא תמיד רצה לשנות את העולם‬
‫ו… לא יצא מזה כלום. רק עשר שנים בכלא.‬
‫במקום לשנות את העולם, הוא היה צריך‬ ‫לשנות את החיים שלו ולהחליף עורך דין.‬
‫ידעת שהורסיו ישתחרר‬ ‫במוקדם או במאוחר, נכון?‬
‫מתי תכננת לספר לסזאר?‬
‫אני לא יודעת. זה היה טיפשי.‬
‫לא, מתוקה. זה לא היה טיפשי.‬
‫זה היה מטומטם לגמרי!‬
‫מטומטם לגמרי!‬
‫ובגלל ההחלטה הגרועה הזאת‬
‫הרסת את החיים שלך.‬ ‫-כן.‬
‫עכשיו את לא יודעת מה לעשות.‬
‫ברור שכבר לא תחזרי לסזאר.‬
‫והורסיו, ההאקר המסכן!‬
‫הרסת גם את החיים שלו.‬
‫עשר שנים בכלא!‬
‫ועכשיו הוא השתחרר,‬ ‫ואין לו מושג איך להתחבר עם הבן שלו!‬
‫כמעט שכחתי!‬
‫סזאר המסכן.‬
‫סזאר המסכן,‬ ‫שנושא את כל כובד העולם על כתפיו.‬
‫הטבעת שלוש ספינות במכה אחת!‬
‫לא. מספיק!‬
‫תודה, אימא.‬
‫אין בעד מה. הטבעת ארבע ספינות.‬ ‫-תגידי לה.‬
‫שכחת את הנכד המתוק שלי אנריקה.‬
‫זה שובר לי את הלב.‬
‫טוב, אני לא יודעת מה לעשות.‬
‫אני לא יודעת, מתוקה.‬
‫כמו שאמרתי קודם,‬
‫אלה החיים שלך.‬
‫החיים שלך!‬
‫אני לא מתערבת.‬
‫אימא…‬ ‫-אין לי שום דעה.‬
‫מספיק, סבתא.‬ ‫-בואי הנה, מתוקה.‬
‫אבל איך? עירומה?‬ ‫-עירומה. מאחורי הבריכה.‬
‫אפשר להיכנס?‬
‫תתחבאי.‬ ‫-מה?‬
‫פאולו?‬
‫תיכנס, חבר! תיכנס.‬
‫סליחה, הערתי אותך?‬
‫לא.‬
‫תקשיב, פאולו…‬
‫אני לא יודע מה יקרה‬
‫ואני לא יודע איך הכול יסתדר בסוף, אבל…‬
‫אני רק רוצה לומר לך שאני אעשה מאמץ‬
‫ובאמת אשתדל ליהנות.‬
‫בסדר.‬
‫אני יודע כמה התחרות הזאת חשובה‬
‫וכמה טוב יהיה לזכות ב-20 אלף דולר.‬
‫כל מה שחשוב לי‬ ‫זה שהחברות שלנו תשגשג וש"ל'אלגריה" תשגשג.‬
‫נהדר לראות אותך ככה.‬
‫בסדר. לילה טוב.‬
‫תנוח.‬ ‫-גם אתה.‬
‫לילה טוב.‬
‫למה הסתרת אותי?‬
‫לא הסתרתי אותך.‬
‫אז מה עשית?‬
‫כואב לי לראות אותו ככה,‬ ‫מדוכא ועם פרצוף של מלפפון.‬
‫ירוק?‬
‫חמוץ.‬
‫איך זה קשור אליי?‬
‫זה לא קשור. בעצם, זה קשור מאוד.‬
‫דמייני שהוא היה מוצא אותי מבלה כאן איתך,‬ ‫עושה חיים משוגעים, כשהוא…‬
‫מדוכדך כמו הרקוויאם של באך?‬
‫ולבד.‬ ‫-כן.‬
‫נראה לי שזה ידכא אותו עוד יותר.‬
‫עוד יותר?‬ ‫-כן.‬
‫לא קל להגיע לגיל 40 בנסיבות האלה.‬
‫נכון.‬
‫כבר אחת בבוקר?‬
‫זה יום ההולדת שלו!‬
‫בוא נחגוג!‬ ‫-אני אחגוג, את תתחבאי.‬
‫מה?‬ ‫-תתחבאי. פשוט תעשי את זה.‬
‫איפה? מתחת למיטה? בארון? בשירותים?‬
‫בשירותים, איפה שבא לך, רק תתחבאי.‬
‫היי!‬ ‫-קדימה!‬
‫תהיי בשקט.‬ ‫-אני לא אומרת כלום.‬
‫למי יש יום הולדת היום?‬
‫"יום הולדת שמח‬
‫יום…"‬
‫מזל טוב.‬
‫הוא לא בחדר. לאן הוא הלך?‬
‫הגיבור שלי. שלום.‬
‫מה קורה?‬ ‫-היי.‬
‫מה נשמע?‬
‫היי, אני רוצה שתדע שאני לא משוגעת.‬
‫אני לא תמיד פרנואידית והיסטרית‬ ‫כמו שהייתי הבוקר, בסדר?‬
‫אני פשוט עוברת תקופה קשה,‬ ‫אז הגבתי רע במיוחד.‬
‫אף פעם לא אהבתי חרקים,‬ ‫זוחלים, עכברושים וכל זה,‬
‫אבל המצב החמיר לפני שנתיים,‬
‫ועכשיו אני מפחדת אפילו מתרנגולות.‬
‫תרנגולות? ברצינות?‬
‫ממה אתה מפחד?‬
‫אני חושב שפעם לא פחדתי מכלום,‬
‫אבל עכשיו אני מפחד לאבד שליטה על חיי.‬
‫טוב, אז הפחד שלי מתרנגולות לא נורא כל כך.‬ ‫-לא.‬
‫אתה יודע מה העניין?‬
‫לפעמים קורים לנו דברים שאפשר לשלוט בהם,‬
‫וזה מעניק לנו שקט נפשי.‬
‫ויש דברים שאי אפשר.‬
‫אי אפשר לשלוט בהם. הם פשוט קורים.‬ ‫הם נשלחים אלינו מהחיים, מהיקום, מאלוהים,‬
‫מחייזרים. מי יודע?‬
‫ואנחנו חייבים לקבל את זה.‬
‫כן.‬
‫לפי מה שאמרת עכשיו,‬
‫נשמע שיש לך דוקטורט בהפתעות, בחיים.‬
‫כמה אחוזים מהחיים הם החלטות‬ ‫וכמה אחוזים הם הפתעות?‬
‫ארבעים-שישים?‬
‫ארבעים אחוז החלטות ו-60 אחוז הפתעות?‬
‫כן.‬ ‫-לא. מצטער, זה יותר מדי.‬
‫לא נראה לי. אני לא מסכים איתך. מה?‬
‫בני האדם הם אדונים לגורלם, לא?‬
‫אפיוס קלאודיוס קאיקוס אמר את זה.‬ ‫הוא היה עיוור,‬
‫אבל לא נראה לי שזו הייתה החלטה שלו.‬
‫יש בזה סתירה, לא?‬
‫כן.‬
‫אני זזה.‬
‫כבר?‬ ‫-אני חייבת. בסדר.‬
‫תרגיש טוב.‬ ‫-גם את.‬
‫לילה טוב.‬ ‫-ביי.‬
‫הלו?‬
‫היי, מה שלומך?‬
‫שלום, אמליה.‬
‫שלומי טוב.‬ ‫אני מרוכז בתחרות. אנחנו מתקדמים.‬
‫תגיד, מה שלום סזאר?‬
‫חשבתי לבוא לבקר אותו בקנקון.‬
‫תקשיבי, הוא מאוד מרוכז בעבודה שלו.‬
‫לדעתי זה לא רעיון טוב.‬
‫זו דעתך. לדעתי זה רעיון מצוין, בסדר?‬ ‫אני יודעת שהוא רוצה לראות אותי.‬
‫אם הוא רוצה לראות אותך, למה התקשרת אליי?‬ ‫-כי אתה החבר הכי טוב שלו, פאולו.‬
‫החלטתי. אני באה לקנקון, זהו זה.‬
‫תקשיבי לי טוב-טוב, אמליה.‬
‫את…‬
‫היא ניתקה לי?‬
‫מזל טוב לחבר שלי, לקולגה שלי ולשותף שלי.‬ ‫-תודה.‬
‫ארבעים. אתה מאמין?‬
‫נשמע לי טוב. איך אתה מרגיש?‬
‫טוב יותר מאשר בגיל 15,‬ ‫גרוע יותר מאשר בגיל 30.‬
‫לפחות התעודדת מאז אתמול.‬
‫כן, זה נכון.‬
‫לנאומי יש קשר לזה?‬
‫לא, ברור שלא.‬
‫אתמול נפגשנו במקרה ודיברנו קצת, זה הכול.‬
‫טוב, תירגע.‬
‫תזכור, אתה מתבשל לאט-לאט,‬
‫כמו נזיד בקר.‬
‫ואתה מתבשל בן רגע, נכון?‬
‫כמו ארוחה במיקרוגל.‬
‫בדיוק.‬
‫תקשיב, שכרתי סירה.‬
‫אנחנו יוצאים לצלול באיסלה מוחרס.‬
‫ובמקרה יצא ש…‬
‫הזמנתי את סלינה ונאומי.‬
‫ככה יצא? במקרה?‬
‫אין לי חשק, אבל אני אבוא בכל זאת.‬
‫יופי, כי כבר שילמתי על הסירה.‬
‫כן, אל תדאג.‬
‫לא אקלקל לך את מסיבת יום ההולדת שלי.‬
‫תודה.‬
‫אבל אל תלחץ עליי.‬ ‫אנחנו צריכים להתמקד במטרה שלשמה באנו.‬
‫מתי לחצתי עליך?‬
‫אני קופץ לקחת כמה דברים מהחדר. נתראה.‬ ‫-אל תתעכב.‬
‫מה?‬
‫השף מריני.‬
‫הכול טוב?‬
‫הכול טוב.‬
‫רציתי לומר לך שהוועדה המארגנת‬
‫החליטה להוסיף קצת עניין לתחרות.‬
‫לפיכך, הערב‬
‫אנחנו משנים את החוקים.‬
‫יהיו לנו מרכיבים מפתיעים.‬
‫תיהנה מארוחת הבוקר שלך.‬
‫היי, אבא!‬
‫היי. נחמד שאתה תמיד עונה לי.‬
‫מזל טוב, אבא!‬
‫תודה רבה.‬
‫אתה חוגג?‬
‫אני לא רוצה, אבל פאולו מכריח אותי.‬
‫אבא, אתה זוכר שאמרת לי פעם‬
‫שאם אי אפשר להשיג שוקולד בלגי,‬
‫צריך להפיק את המרב משוקולד שווייצרי?‬
‫כן, אני זוכר. למה?‬
‫אני מבין את המטאפורה.‬
‫מה? זו לא הייתה מטאפורה.‬
‫באמת דיברתי על שוקולד.‬
‫אבל למה אתה אומר את זה?‬
‫אני חושב שנהניתי משוקולד בלגי עד עכשיו,‬
‫אבל עכשיו המצב השתנה,‬
‫ואצטרך להפיק את המרב משוקולד שווייצרי.‬
‫טוב, במטאפורה הזאת‬
‫הורסיו הוא לא שוקולד שווייצרי.‬
‫אימא שלך נתנה לשני שוקולדים‬ ‫להתיישן ולהרקיב במשך עשר שנים‬
‫בארון חשוך מלא באכזריות ובשקרים.‬
‫חם בקנקון?‬
‫כן. חם מאוד.‬
‫סליחה, נסחפתי במטאפורה.‬
‫מותק!‬
‫ביי, אבא. אני חייב לסיים.‬
‫תראה מי בא לבקר אותך.‬
‫אתן לכם לדבר קצת.‬
‫כן, קדימה.‬
‫טוב, אשאיר אתכם לבד. בסדר?‬
‫טוב, צריך לפצות על כל הזמן שאיבדנו.‬
‫איפה מתחילים?‬
‫אתה אוהב אופנועים?‬
‫לא.‬
‫אתה…‬
‫אוהב כדורגל?‬
‫לא. לא ממש, האמת.‬
‫תאגידים רב-לאומיים‬ ‫הרסו את האופי הרומנטי של המשחק.‬
‫לקחו כל מה שטוב בו. אתה מבין?‬
‫לא.‬
‫אתה מחבב את אימא שלי?‬
‫כן.‬
‫האמת היא שאני מחבב אותה מאוד.‬
‫ושוקולד שווייצרי?‬
‫מה?‬
‫הייתי שמח לשנרקל,‬ ‫אבל אני לא יכול בגלל הרגל שלי.‬
‫אני רק רוצה שתיהנה מהיום הזה.‬
‫כן.‬
‫למה אתה לוקח כדורים?‬ ‫-נגד מחלת ים.‬
‫סזאר.‬
‫לא הייתה לך מחלת ים באקפולקו בשנה שעברה.‬
‫בשנה שעברה לא ידעתי‬ ‫שהבן שלי הוא לא באמת הבן שלי.‬
‫לחץ מחמיר את הבעיות האלה.‬
‫אני רק אומר שהכדורים האלה‬
‫עלולים לפגוע בחשק המיני שלך ובזקפה שלך.‬
‫מה?‬
‫אני לא הולך לעשות סקס בשעות הקרובות.‬
‫מי יודע?‬
‫היי! מזל טוב!‬
‫תודה.‬
‫שלום.‬ ‫-מזל טוב.‬
‫תודה.‬ ‫-מה שלומכם?‬
‫טוב.‬ ‫-שלומי מצוין. מה שלומך, נערת רוק?‬
‫היי.‬ ‫-טוב, תודה. מזל טוב.‬
‫תודה רבה.‬
‫הינה היאכטה.‬
‫היא לא שלי, אבל שכרתי אותה.‬
‫נהדר.‬
‫תעלו לסיפון.‬
‫רוצים בירה?‬
‫אני מסודר, יש לי יין.‬ ‫-בסדר.‬
‫תראה!‬
‫תסתכלי. תראי את הצבע של המים.‬
‫אתה מנסה למצוא הארה?‬
‫לא, אני מנסה לא להקיא.‬
‫זה בטח מכל האוכל המוזר שאתם מכינים.‬
‫לא, זה לא מהאוכל.‬
‫מוזר? למה הוא מוזר?‬
‫הוא מוזר.‬
‫נאומי! בואי!‬
‫בואי!‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫חשבתי על מה שאמרת אתמול בלילה.‬
‫איך הפכת למומחית בתורת האקזיסטנציאליזם?‬
‫מניסיון אישי.‬
‫ניסיון?‬
‫את רוצה לספר לי?‬
‫טוב, פאולו סיפר לי מה עובר עליך,‬
‫אז עכשיו תורי לספר לך.‬
‫בוא נראה. איפה להתחיל?‬
‫בהתחלה היה לי מזל.‬
‫נולדתי למשפחה משכילה ממעמד הביניים.‬
‫התחתנתי עם הגבר הטוב בעולם.‬
‫פגשתי אותו בשירותים במסעדה‬
‫כשמלצר הכתים לי את החולצה בטעות.‬
‫הוא עזר לי לנקות אותה, ככה נפגשנו.‬
‫והוא היה אהבת חיי.‬
‫החיים התייחסו אלייך די טוב.‬
‫התאלמנתי בגיל 28.‬
‫מה?‬
‫איך?‬ ‫-ג'יימס יצא מהבית כדי ללכת לסופר,‬
‫וחתיכה מהמעקה של הבניין נפלה עליו.‬
‫ברצינות?‬ ‫-כן.‬
‫אני לא מאמין!‬
‫הייתי אלמנה עם שתי בנות בשיקגו.‬
‫לבד. בלי משפחה.‬
‫זה ממש קשה.‬ ‫-כן.‬
‫ואז הגיע המשבר הפיננסי,‬ ‫ואיבדתי את העבודה שלי.‬
‫הייתי בשפל המדרגה.‬
‫הייתי בערך במצבך עכשיו,‬ ‫אבל לי לא היה פאולו שיעזור לי.‬
‫כן. ומה עשית?‬
‫החלטתי ללכת לטיפול.‬
‫במסדרון, מחוץ למשרד הפסיכולוגית,‬
‫נתקלתי בשותפה שלי לשעבר מהאוניברסיטה,‬
‫והיא סיפרה לי שהיא עובדת בחברת תוכנה,‬ ‫והיא ממש מרוצה.‬
‫היא הכירה לי את הבוס שלה,‬ ‫שבדיוק חיפש מישהי למחלקה הפיננסית…‬
‫כן!‬ ‫-איזה צירוף מקרים!‬
‫ועכשיו אני מקבלת משכורת גבוהה להחריד.‬
‫זה מעולה.‬
‫באמת עברת הכול בחיים.‬
‫זו אני בגיל 35.‬
‫בריאה, שמחה, אופטימית, עפה על החיים.‬
‫אימא שלי נפטרה בשבוע שעבר.‬
‫באמת?‬
‫כן. מדכא מאוד להשלים‬ ‫עם העובדה שאתה בדיכאון.‬
‫כן,‬
‫אבל לא. כלומר…‬ ‫-מה?‬
‫לפעמים הגורל מחטיף לך זבנג בפרצוף,‬
‫אבל אחרי קצת זמן,‬ ‫כמה שניות, מה שלא יהיה, אתה מתאושש‬
‫ומפיק את המרב מהמצב החדש.‬
‫טוב, כן. זה נכון.‬
‫יש לי פיפי.‬
‫סזאר!‬
‫הצילו! אני לא מצליחה לפתוח את הדלת!‬
‫אני בא.‬
‫אני בא!‬
‫מהר!‬ ‫-אני בא.‬
‫תירגעי. מה קרה?‬
‫אני תקועה כאן. הדלת לא נפתחת.‬
‫היא לא נפתחת?‬
‫רגע.‬
‫תודה לאל.‬
‫היא לא נפתחה.‬
‫לעזאזל!‬
‫סגרת את הדלת. תנסה לפתוח.‬
‫היא לא נפתחת.‬
‫לא.‬ ‫-יש לי קלאוסטרופוביה.‬
‫היי, חלון!‬
‫אפשר לצאת מכאן. קדימה.‬ ‫-לא. איך?‬
‫אני לא אעבור. וחוץ מזה, הרגל שלי…‬
‫טוב.‬ ‫-בטוח אפשר לפתוח את הדלת.‬
‫תעזור לי.‬
‫את מטפסת?‬ ‫-כן.‬
‫מה עוד אפשר לעשות?‬ ‫-טוב, תיזהרי. אני אעזור לך.‬
‫רגע.‬ ‫-זהירות על הרגל שלי!‬
‫זהירות, שלא תיפצעי.‬
‫סליחה, זה פשוט מוזר.‬
‫לא נעים לי, הישבן שלך תקוע לי בפרצוף.‬
‫זה מחרמן אותך?‬
‫לאנשים מדוכאים בדרך כלל אין יצר מיני חזק.‬
‫אז מתברר שאני לא כל כך מדוכא.‬
‫זהירות.‬
‫מה?‬
‫רוקנרול! לכו על זה!‬
‫קפטן! נמשיך לצלול עוד 20 דקות.‬
‫כל הכבוד, תותח!‬
‫תוציא אותי מכאן!‬ ‫-טוב, רדי.‬
‫אני תקועה. תוריד אותי.‬ ‫-שבי על הכתפיים שלי. שבי.‬
‫הינה.‬ ‫-רדי!‬
‫מה זה?‬
‫מה עכשיו?‬
‫אינסטינקטים טובים.‬
‫אני לא יודע.‬
‫לא?‬ ‫-זה?‬
‫רגע, מתקשרים אליי.‬
‫תענה.‬
‫- אמליה -‬
‫זאת אשתי.‬
‫מה לעשות?‬ ‫-אני כאן. אני לא הולכת לשום מקום.‬
‫סליחה.‬
‫סליחה, חכי רגע. אני צריך שנייה.‬
‫מה לעשות?‬ ‫-בסדר.‬
‫אני אתן לך מרחב.‬
‫מה לעשות?‬
‫- אמליה -‬
‫מה נשמע?‬
‫אתה מוכן לתחרות?‬ ‫-כן.‬
‫מה קרה?‬
‫מה יש? אתה נראה מודאג.‬ ‫-לא. מודאג? ממש לא.‬
‫יש כמה שינויים קלים שלא סיפרתי לך עליהם.‬
‫מה?‬
‫עכשיו אתה מדאיג אותי כי אתה לא אומר כלום.‬
‫לא נבשל מה שתכננו.‬
‫למה?‬ ‫-נתקלתי בקסאס,‬
‫והוא אמר לי שכדי להוסיף עניין לתחרות,‬
‫הם החליטו שנצטרך לבשל מרכיב מפתיע.‬
‫עוד הפתעה. למה לא סיפרת לי קודם?‬
‫איך הייתי מספר לך קודם?‬ ‫הפלגנו לאיסלה מוחרס עם נאומי וסלינה.‬
‫לא רציתי להרוס לך את היום.‬
‫הרסת אותו עכשיו.‬
‫מה? לא הרסתי לך את היום.‬
‫אולי חצי יום.‬
‫השעה רק שש.‬
‫איך הלך עם נאומי?‬
‫אה…‬ ‫-"אה"? זה הכול?‬
‫גבירותיי ורבותיי,‬
‫ברוכים הבאים!‬
‫התחרות עומדת להתחיל.‬
‫אתם מוכנים?‬
‫המרכיב המפתיע הוא…‬
‫עגבניות.‬
‫נקניק חזיר.‬
‫אני שונא נקניק.‬
‫תירגע.‬
‫נבשל משהו טעים.‬
‫נקניק!‬
‫אני אכין את הרביולי, ואתה תכין את המילוי?‬
‫אני לא בטוח שכדאי להכין רביולי.‬ ‫אני לא יודע.‬
‫אתה בסדר?‬
‫אמליה התקשרה אליי.‬
‫אפילו לא רציתי לענות.‬
‫אני לא יודע מה קורה.‬ ‫אני עדיין לא מוכן לדבר איתה.‬
‫אמליה רוצה לבוא לבקר אותך בקנקון.‬
‫מה? דיברת איתה? למה לא אמרת לי?‬
‫לא רציתי להעיק עליך.‬
‫מצבך השתפר בזכות התחרות,‬
‫בזכות נאומי.‬
‫אין לך זמן להתחרפן‬ ‫בגלל הרעיונות הטיפשיים של אשתך.‬
‫תן לי להתמודד בעצמי עם הבעיות שלי.‬
‫אני לא צריך שמרטף. אני בן 40, לעזאזל.‬ ‫-אחי, כחבר וכשותף שלך…‬
‫כחבר שלי, תודה על כל מה שאתה עושה למעני.‬
‫באמת. אבל אל תתערב.‬ ‫-בסדר.‬
‫כשותף שלי, תזכור איפה אנחנו, בבקשה.‬
‫אנחנו בתחרות קטנה.‬
‫תהיה בשקט.‬
‫אנחנו לא מתחרים על כוכב מישלן.‬
‫אנחנו ברמה של ליגה ב'.‬
‫תקשיב…‬ ‫-תראה איפה אנחנו.‬
‫"המסעדות הקטנות הטובות ביותר".‬ ‫אתה יודע מה זה אומר?‬
‫הטובות ביותר שלא פרצו.‬
‫טוב, הזוכים בתחרות מליגה ב'‬
‫יקבלו פרס של 20 אלף דולר,‬ ‫ואני צריך את הכסף הזה עכשיו.‬
‫תסתכל לי בעיניים.‬ ‫-מה?‬
‫מגיע לי לקבל קצת הכרה.‬
‫אני קורע את התחת בעבודה איתך כבר עשר שנים!‬
‫מה קורה?‬
‫הכול בסדר?‬
‫אני עייף.‬
‫אבל זה השתלם.‬
‫סלי…‬
‫פגשתי את סזאר לפני עשר שנים,‬
‫כשהוא נרשם לקורס במילאנו.‬
‫אין לך מושג כמה הוא עזר לי.‬ ‫הייתי על הקרשים.‬
‫שני גירושים.‬
‫רק 1,000 אירו בחשבון הבנק.‬
‫וכמובן, 20 קילו יותר.‬
‫לי הספיק להתגרש רק פעם אחת.‬
‫זה היה קשה.‬
‫חמישה עשר קילו.‬
‫יותר?‬
‫לא, פחות.‬
‫אילו נפגשנו אז…‬
‫לא הייתי שמה לב אליך.‬
‫עכשיו המנה‬ ‫של מסעדת "ווק וג'יין" מלוס קאבוס.‬
‫הם מגישים לנו…‬
‫ברווז מקורמל במילוי קרם נקניק וסויה.‬
‫מצוין.‬
‫ועכשיו, אחרונים חביבים,‬
‫השפים של מסעדת "ל'אלגריה" ממקסיקו סיטי,‬
‫שהכינו לנו…‬
‫כריך נקניק.‬
‫עם מה?‬
‫עם לחם…‬
‫ונקניק חזיר בצורתו הטבעית.‬
‫אתה לא רציני.‬
‫התוצאות התקבלו.‬
‫תודה.‬
‫לגמר העפילה…‬
‫מסעדת "ל'אלגריה" ממקסיקו סיטי‬
‫עם כריך הנקניק המקורי שלה.‬
‫הפרצוף של קסאס…‬
‫כשהוא פתח את המעטפה, הוא נראה ככה!‬
‫מהלך מסוכן, אני מודה.‬
‫אבל כריך הנקניק הביא לנו מזל.‬
‫אני נשבע שלא הצלחתי לחשוב על שום מנה אחרת.‬
‫סליחה. אני מצטער על כל מה שאמרתי לך.‬
‫אחי, לא קרה כלום.‬
‫אתה ואני תמיד דיברנו בכנות.‬
‫כן.‬ ‫-לילה טוב.‬
‫רגע, בוא נסיים את הסוכריות יחד.‬
‫ערב טוב, נסיכה.‬ ‫-ערב טוב.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫בוא נצא לטיול על החוף.‬
‫את לא יודעת כמה קשה‬ ‫ללכת על החול עם המגף הזה.‬
‫רק לערב אחד, תפסיק לקטר.‬
‫בוא.‬ ‫-בסדר.‬
‫אתה חושב שהיא אמרה‬ ‫את האמת בנוגע לבדיקת ה-DNA?‬
‫אני לא יודעת, אולי…‬
‫אולי היא אמרה את זה רק כדי להתגרות בך.‬
‫לא נראה לי. למה שהיא תשקר לי?‬
‫אולי היא בעצמה לא יודעת.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫במקומך, הייתי מבקשת עוד בדיקת DNA.‬
‫ברצינות.‬
‫אחרי שתעשה את הבדיקה, תדע.‬
‫אבל היה נחמד בינתיים.‬
‫נכון.‬ ‫-כן.‬
‫אתה לא יכול לזרוק לפח עשר שנים מהחיים שלך‬ ‫רק כי הן נגמרו רע, ברצינות.‬
‫שתדע, לדעתי מייחסים יותר מדי חשיבות‬ ‫לסוף של דברים.‬
‫אולי את צודקת.‬
‫טוב, שננסה שוב?‬
‫מה?‬
‫את מה שעשינו בסירה.‬
‫אה, בסירה.‬
‫אני לא יודע, אני חושב ש…‬
‫זה היה משהו כזה.‬
‫קום כבר!‬
‫השעה עשר בבוקר.‬
‫הקפה מוגש במרפסת.‬
‫אני בא.‬ ‫-זוז כבר.‬
‫זה היום הגדול!‬
‫איך ישנת?‬
‫החיוך הזה אומר לי‬
‫שחגגת עם נאומי אתמול בלילה.‬
‫מלאו לי 40, לא 15.‬
‫אז מספיק עם הפרשנות.‬
‫בסדר, מה שתרצה,‬
‫אבל אני שמח לראות אותך במצב רוח טוב.‬
‫היי, אתה חושב שנאומי תרצה מתישהו‬ ‫לעזוב את שיקגו ולעבור לגור איתי?‬
‫תשמע…‬
‫אני שמח לראות שסזאר היקר שלי חזר לחיים,‬
‫אבל אל תמהר יותר מדי.‬
‫בסדר, תמהר.‬
‫אנחנו צריכים ללכת לשוק‬ ‫כדי לקנות מרכיבים לערב. נתראה בלובי.‬
‫תן לי עשר דקות.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כואב לי.‬
‫היי, יש לך את המספר של סלינה?‬
‫עדיין לא ביקשתי אותו.‬
‫אני רוצה לדבר עם נאומי.‬
‫תתקשר לחדר שלהן.‬
‫התקשרתי, אבל לא ענו לי.‬
‫אולי הן בחוף, סזאר.‬
‫אני מתנהג כמו בן נוער, נכון?‬
‫גרוע יותר.‬
‫אני לא יודע מה קורה לי.‬ ‫הרגשות שלי משתוללים.‬
‫רגע אחד אני בעננים, ואז אני בדיכאון.‬ ‫בעננים, ואז בדיכאון.‬
‫מה אתה אומר.‬
‫היי, אולי נזדרז ונחזור למלון?‬
‫תקשיב, הערב אנחנו מנצחים בתחרות.‬
‫נזכה ב-20 אלף דולר,‬
‫תציע לנאומי נישואין, תתחתנו,‬
‫ואם תרצה, אהיה העד בחתונה.‬
‫אתה חושב שהיא תסכים?‬
‫אני צוחק, סזאר.‬
‫כן.‬
‫אבל אם זה יקרה, אני יכול לסמוך עליך?‬
‫כן, סזאר.‬
‫אני אהיה העד שלך.‬
‫בסדר?‬ ‫-תודה.‬
‫שמונה, תשע, עשר…‬ ‫-כל הביצים הן לעוגת באבא?‬
‫כן.‬
‫זה לא מסוכן?‬
‫זה הגמר. חייבים להסתכן.‬
‫אתה בטוח?‬
‫כן. תקשיב, אני בסדר.‬
‫אני מרגיש הרבה יותר טוב בזכותך,‬
‫בזכות התחרות,‬
‫וכמובן, בזכות נאומי.‬
‫כמובן, נאומי.‬
‫מר מריני.‬ ‫-כן?‬
‫גברת סלינה וגברת נאומי השאירו לך הודעה.‬
‫תודה.‬
‫"פאולו וסזאר היקרים, שמחנו להכיר.‬ ‫בהצלחה בתחרות. סלינה ונאומי."‬
‫פאולו.‬
‫מה אתה אוכל?‬
‫שוקולד.‬
‫מריר?‬
‫אין לך מושג בכלל.‬
‫השארתי הכול במטבח. הכול נראה מושלם.‬
‫יש חדשות מהידידות שלנו?‬
‫הן יצאו לסיור בצ'יצ'ן איצה.‬ ‫הן יחזרו מאוחר יותר.‬
‫למה הן לא אמרו לנו?‬
‫אני חושב שהן ראו‬ ‫שאנחנו מרוכזים מאוד בתחרות,‬
‫אז הן נסעו.‬
‫כן, אבל הן יחזרו מאוחר מאוד?‬
‫מאוד. לוקח הרבה זמן לנסוע לשם ובחזרה.‬
‫כן, אבל…‬
‫אולי תירגע?‬ ‫-אני רגוע.‬
‫רק רציתי לדעת מתי הן יגיעו הערב…‬
‫סזאר!‬
‫מה הקטע?‬
‫אמליה.‬
‫רוצה גלידת שוקולד?‬
‫אני חושב ששוקולד ישפר לנו את מצב הרוח.‬
‫שלוש גלידות שוקולד, בבקשה.‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫בסדר.‬
‫סליחה על כל הנזק שגרמתי.‬
‫סלח לי, בבקשה. אני מתכוונת לזה.‬
‫אני צריך להתרכז. הגמר היום.‬
‫אמרת שעשית לאנריקה בדיקת DNA, נכון?‬
‫לא ראיתי אותה. אני רוצה עוד בדיקה.‬
‫בסדר.‬
‫עדיין יש הרבה דברים לדבר עליהם.‬
‫קודם נעשה את הבדיקה,‬ ‫ואז נדבר על דברים אחרים.‬
‫השעה שש בערב.‬
‫אתה מגזים, באמת.‬
‫סליחה, נרדמתי.‬
‫כנראה הייתי בלחץ אחרי השיחה עם אמליה.‬
‫סזאר, היום הגמר.‬ ‫-כן.‬
‫אם ננצח, ואני בטוח שננצח,‬
‫אתה יודע מה מצפה לנו?‬
‫עולם שלם של פרויקטים, של חלומות, של הצלחה.‬
‫כן, אני אוכל להתחיל חיים חדשים עם נאומי.‬
‫יש משהו קטן שאני צריך לומר לך על נאומי.‬ ‫-מה?‬
‫תמשיך להיאנח, או שתגיד לי משהו?‬
‫אפשר עוד אנחה אחת?‬
‫- שדה תעופה -‬
‫בבקשה, תפסיק להיאנח.‬
‫- שדה התעופה של קנקון -‬
‫הגענו. תיזהרו כשאתם יוצאים.‬
‫היי, אתם צריכים…‬
‫עזרה?‬
‫למה קנית שני כרטיסים ללואיוויל, קנטקי?‬
‫זו הדרך היחידה להגיע לשערים.‬
‫אבל למה קנית כרטיס גם לי?‬
‫אני רוצה שתבוא איתי.‬
‫לקנטקי?‬ ‫-לחפש אותן.‬
‫הינה הן!‬
‫נאומי.‬
‫היי!‬ ‫-היי.‬
‫מה קורה? לאן את טסה?‬
‫לשיקגו. החופשה נגמרה.‬
‫התכוונת לעזוב סתם ככה?‬ ‫בלי להגיד כלום? בלי להיפרד?‬
‫אני לא אוהבת פרידות, הן מלחיצות אותי.‬
‫חשבתי שגם לך לא יהיה קל.‬
‫כן, אבל…‬
‫סזאר, נהנינו מאוד, באמת. אתה בחור נהדר.‬
‫למרות התסביכים שלך, חיבבתי אותך.‬
‫חיבבת, או עדיין מחבבת?‬
‫חיבבתי אותך. אני מחבבת אותך.‬
‫תמיד אחבב אותך.‬
‫אבל לא חשבתי שזה משהו לטווח ארוך.‬
‫בסדר.‬ ‫-יודע מה?‬
‫יש לי הרבה בעיות,‬ ‫אז אני מעדיפה לא להיקשר לאף אחד.‬
‫זה מעניק לי שלווה.‬
‫אף על פי שזה לא בריא.‬
‫היה לנו טוב יחד.‬
‫באמת, נהניתי מהזמן הזה.‬
‫הזמן שלנו.‬
‫תראי, נאומי, אני…‬
‫שתהיה לך טיסה טובה, נסיכה.‬ ‫-תודה.‬
‫גם לך, כוכבת רוק שלי.‬
‫תודה.‬
‫ושיהיה המון בהצלחה בתחרות.‬
‫כן!‬ ‫-כן!‬
‫אני בטוחה שתנצחו. אתם הכי טובים.‬
‫כן.‬ ‫-טוב, ביי.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫צ'זארה, ממה מכינים טירמיסו?‬
‫מה?‬ ‫-ממה מכינים טירמיסו?‬
‫אני לא יודע.‬
‫מסקרפונה, סוכר, ביצים, קקאו וביסקוטי. למה?‬ ‫-בדיוק.‬
‫שנינו יודעים שטירמיסו‬ ‫יוצא הכי טעים עם ביסקוטי,‬
‫אבל יש אנשים אחרים במקומות אחרים‬
‫שמשתמשים בעוגיות אחרות.‬
‫בשיקגו? איפה?‬
‫או בלואיוויל, קנטקי.‬
‫יש כל מיני דרכים לחיות‬ ‫וכל מיני דרכים להכין טירמיסו.‬
‫אתה רוצה שאעודד אותך?‬
‫אני אוהב את הטירמיסו שאתה מכין.‬
‫אני רוצה להיות קצת לבד.‬
‫נתראה עוד מעט.‬
‫בסדר.‬
‫השף מריני.‬
‫בהצלחה.‬
‫תודה, המנהל קסאס.‬
‫איך זה שאתה כאן?‬ ‫-ברחתי.‬
‫אימא ישנה, היא לקחה תרופת הרגעה.‬ ‫היא הייתה לחוצה מאוד.‬
‫לחוצה מאוד.‬
‫ומה איתי?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫לבדיקת ה-DNA.‬
‫עדיף שאתה תשלח את הדגימה.‬
‫אבל תעשה את זה אחרי הקומוניון הראשון שלי.‬
‫בסדר.‬
‫הבאתי לך משהו. אני יודע שאתה אוהב את זה.‬
‫תראה.‬
‫תן לראות.‬
‫זה מארה"ב.‬
‫לפעמים לא מוצאים שוקולד שווייצרי.‬
‫בוא נטעם.‬
‫לא רע.‬
‫לא רע בכלל.‬
‫האמת, זה ממש טעים.‬
‫אני מוכן. אני כאן.‬
‫מה מצבנו בינתיים?‬
‫הכול טוב. הסלט היה מושלם.‬
‫ואז הכנתי לבד ארנב קצ'טורה.‬
‫היה ככה-ככה.‬
‫עכשיו הקינוח.‬
‫קדימה.‬
‫עוגת באבא?‬ ‫-עוגת באבא.‬
‫הינה הבסיס. קדימה.‬
‫מושלם.‬
‫תספור.‬ ‫-בסדר.‬
‫אחת, שתיים… מספיק.‬
‫מושלם.‬
‫מוכן?‬
‫מהר.‬ ‫-הינה.‬
‫השף רובלס, ידידי.‬ ‫-תודה.‬
‫השף גלינדו.‬
‫בתיאבון.‬
‫לחיי העבודה שעשינו.‬ ‫-לחיים.‬
‫ברכותייי. הייתם נהדרים.‬
‫תודה רבה.‬
‫באמת, כל הכבוד.‬ ‫-בשמחה.‬
‫מר קסאס.‬ ‫-היה תענוג.‬
‫השף מריני.‬ ‫-העונג כולו שלי. תודה.‬
‫לא היינו מגיעים לכאן‬ ‫אילולא היית חיובי כל כך.‬
‫לא היינו מגיעים למקום השני‬ ‫אילולא היית מתוסבך כל כך.‬
‫תראה את הגביע הענק שלהם,‬ ‫ותראה את הגביע שלנו.‬
‫תודה רבה!‬ ‫-תודה.‬
‫תודה!‬
‫- מטעמים - גרנד פרי -‬
‫כמובן!‬
‫בואו נצטלם.‬
‫תודה לכולכם!‬
‫תודה לכולם!‬
‫תודה!‬
‫זה לא כל כך נורא.‬
‫למה סיבכת את העניינים והכנת ארנב קצ'טורה?‬
‫היית לבד.‬
‫ולמה הייתי לבד?‬
‫הפסדנו 20 אלף דולר.‬
‫סברינה תהרוג אותי.‬
‫מקום שני.‬
‫בתחרות של ליגה ב'.‬
‫לא נורא. החוויה הייתה שווה את זה.‬
‫נכון.‬ ‫-אל תייחס יותר מדי חשיבות לסוף.‬
‫כן.‬
‫היי, בוא.‬
‫די, סזאר.‬ ‫-בוא הנה. רק לרגע.‬
‫בוא.‬
‫תראה איפה אנחנו.‬
‫אי אפשר להתלונן. קנקון.‬
‫מלון הכול-כלול.‬
‫כן, זה נהדר.‬ ‫-ערב נעים.‬
‫ירח.‬
‫אתה ואני.‬
‫מה?‬
‫אתה ואני?‬
‫אחי!‬
‫בוקר טוב.‬
‫היי, אבא.‬ ‫-היי, חמוד.‬
‫תראה.‬
‫הכנתי עוגיות כדי לשפר לנו את מצב הרוח.‬
‫תודה.‬ ‫-הן לא בשבילך.‬
‫רוצה אחת?‬
‫תודה.‬
‫חשבתי ש…‬
‫נוכל להגיע להסדר בינינו‬ ‫בלי קשר לתוצאות הבדיקה, נכון?‬
‫כן, אני חושב שזה רעיון טוב.‬
‫מה שתרצה.‬
‫בוקר טוב.‬
‫קיבלנו את התוצאות.‬
‫תודה.‬
‫אימא, המון דברים השתנו, אבל אני מסתגל‬
‫ומפיק את המרב מהמציאות החדשה.‬
‫האמת היא שאנחנו בסדר.‬
‫אני בסדר.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫- יולנדה בנווידס -‬
‫מה דעתך על ההסדר הזה?‬
‫במשך השבוע הוא יהיה איתי, כמובן.‬
‫סוף שבוע אחד עם הורסיו, אביו הביולוגי,‬
‫וסוף שבוע אחד…‬ ‫-איתי.‬
‫כן.‬ ‫-כן, אל תדאגי.‬
‫הכול יסתדר. אל תדאגי.‬
‫בסדר.‬
‫אמליה.‬
‫הינה האוטובוס.‬
‫תודה!‬
‫היי!‬
‫מה שלומך?‬ ‫-בסדר.‬
‫תתנהג יפה, נכון?‬
‫כן.‬ ‫-כן?‬
‫כן.‬
‫אתה הולך לידידה שלך…‬ ‫-לופיטה.‬
‫בסדר. מה קורה ביניכם?‬
‫כלום.‬ ‫-אני אספר לך אחר כך.‬
‫ביי, להתראות!‬
‫תחזיר אותו ביום ראשון?‬ ‫-כן.‬
‫איך היה?‬ ‫-טוב.‬
‫איך הלך לך במבחן במתמטיקה?‬ ‫-טוב.‬
‫אז…‬ ‫-היי.‬
‫אפשר לגלות לך סוד?‬ ‫-מה?‬
‫נישקתי את לופיטה.‬
‫ברצינות? מה?‬
‫וואו! היי!‬
‫אבל אתמול, כאילו לא קרה כלום,‬ ‫לופיטה סיפרה לי‬
‫ששולחים את אבא שלה לגואדלחרה,‬
‫וכל המשפחה עוזבת בעוד חודש.‬
‫זה ממש מבאס. לעזאזל.‬
‫היי.‬
‫למה ככה? "לעזאזל"?‬
‫לא, אל תתייאש.‬
‫תראה. לפעמים דברים לא מסתדרים כמו שקיווית,‬
‫אבל אתה מחליט איך להגיב,‬ ‫איך להתמודד עם זה ואיך להמשיך הלאה.‬
‫ולפעמים, בסופו של דבר,‬
‫יכול להיות שהכול יסתדר על הצד הטוב ביותר.‬
‫כמו אצלנו.‬
‫כן, כמו אצלנו.‬
‫וכמו אצלך ואצל הידידות שלך.‬
‫האמת שאני צריך לדבר עם סופיה.‬ ‫היא עוד ידידה שלי.‬
‫עוד אחת?‬
‫יש לה עיניים ירוקות…‬ ‫-עוד אחת?‬
‫היא מצחיקה יותר…‬ ‫-מי זאת סופיה?‬
‫תספר לי על סופיה.‬
‫נלך לאכול פיצה,‬ ‫ותספר לי על סופיה ועל לופיטה.‬