Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Прикрашаймо гостролистом хати Фа-ля-ля-ля-ля, ля-ля-ля-ля
Ця пора року для веселощів Фа-ля-ля-ля-ля, ля-ля-ля-ля
Красиве вбрання одягаймо Фа-ля-ля-ля-ля, ля-ля-ля-ля
Різдвяну колядку заспіваймо Фа-ля-ля-ля-ля, ля-ля-ля-ля
Святвечір у Лондоні!
Хто зможе встояти?
Обожнюю Різдво
Це моя улюблена пора року
Дух захоплює Коли бачиш ті сніжинки в небі
Чуєш, як діти наспівують Приємні вітання з Різдвом
Це музика для моїх вух
Фа-ля-ля-ля-ля, ля-ля-ля-ля
У нас попереду святки Фа-ля-ля-ля-ля, ля-ля-ля-ля
Усі разом заспіваймо Фа-ля-ля-ля-ля, ля-ля-ля-ля
Хай наш спів буде веселим Фа-ля-ля-ля-ля, ля-ля-ля-ля
Попри вітер і негоду Фа-ля-ля-ля-ля, ля-ля-ля-ля
Дзвонять церковні дзвони, люди співають
Пісні про минулі різдвяні свята
Спогади, що наповнюють різдвяне небо
Любов і сміх Завжди нагадують мені
Чому я люблю Різдво
Передзвін, лине передзвін Люди зустрічаються на свята
Дітлахи в захваті від Різдва
Уявляють собі Санту З його північним оленем
Як вони летять по небу
Дзвонять церковні дзвони, люди співають
Пісні про минулі різдвяні свята
Спогади, що наповнюють різдвяне небо
Любов і сміх Завжди нагадують мені
Чому я люблю
Різдво!
Так!
Прикрашаймо гостролистом хати Фа-ля-ля-ля-ля, ля-ля-ля-ля
Ця пора року для веселощів Фа-ля-ля-ля-ля, ля-ля-ля-ля
Кеті, монета!
-Швидше, Тіме. Лови її! -Ні.
Не бачу її.
От сліпа курка!
Дивись, куди йдеш, незграбне чудовисько.
Вибачте, пане Скрудже. Я вас не впізнала.
Песику.
Пруденс, не лизкай бідолаху.
Ти гадки не маєш, де він був.
Скрудже.
Ходімо, Пруденс.
Бувай.
Дядьку?
Дядьку Ебенізере, це ти?
Пронесло.
Дядьку, це ти! Я так і знав.
Щасливого Різдва.
І де вона?
Де найкраща пані Лондона?
Пруденс, дівчинко.
Ти все гарнішаєш і гарнішаєш.
Дядько Скрудж добре про тебе дбає?
Ти ж не дуже сумуєш за Джейкобом Марлі?
А я от іду до твоєї контори, дядьку.
Пощастило: бачу ти.
Щастить тим, хто над цим працює, Гаррі.
Тому в цій зустрічі я мушу винити лише себе.
Час спливає, Дженкінсе.
НА НАШЕ ЩАСТЯ
Гарна дівчинка. Так.
Ось так.
Гарна дівчинка.
-Зробите пожертву? -Це святковий фонд для бідних.
-Щоб зробити Різдво веселим. -Чи, може, трохи більше?
Дозвіл маєте на це?
Ми не знали, що він потрібен. Ти знала?
Я не знала, що потрібен дозвіл. Ми не знали.
Тепер знаєте.
Тож забирайтеся зі своїми трубами,
поки я не запроторив вас до в'язниці.
Гарного дня, пані.
Скрудже.
-Хам! -Хам!
Дядьку!
О, блискуче.
Тримайте.
Щиро дякую, сер. Така щедрість.
Така щедрість. Красно дякую, сер.
Нічого такого.
Хто стане скупитися на Різдво?
-Дійсно. -Дійсно.
Дядьку. Зачекайте!
Присягаюся, я вже відклав для вас гроші.
Аж раптом моя мати захворіла і довелося заплатити лікарю.
Ще одна цікава історія, Дженкінсе. Послухай мою, вона краще.
Одного разу,
Том Дженкінс, це ти,
завинив мені, Ебенізеру Скруджу, 25 фунтів.
Дженкінс повністю повернув борг, і Скрудж жив довго й щасливо.
Кінець.
Повірте, пане Скрудже. Я зараз їх не маю.
Але я точно зможу нашкрябати їх за три—чотири дні.
П'ять. Тиждень.
Ну ж бо, це ж Різдво.
Голосніше.
Швидше.
Жахливо грає.
Різдво? Справді? Якби ж я знав. Це все змінює.
Дуже добре, у дусі сезону,
пане Томе Дженкінсе, маєте час до Дня подарунків.
Ще два дні. Як вам такий варіант?
Два дні краще, ніж нічого.
Дякую, пане Скрудже. Дуже щедро з вашого боку.
Діду Морозу далеко до вас.
Хо-хо-хо. Ще б пак.
Подивимось.
За спричинені незручності та два додаткові дні
виходить ще 25 фунтів?
-Я винен… -П'ятдесят фунтів.
Чудове кругле число, хіба ні?
Ну, 30 — теж кругле число.
Маєте рацію. Але 60 також.
Якщо так міркувати, то 50 звісно краще.
За два дні, Дженкінсе, я повернуся
За своїми 50 фунтами
Переказуй вітання матері.
До речі, Томе,
з Різдвом.
П'ятдесят фунтів. Два дні.
Тримайте мене.
-З Різдвом. -З Різдвом.
Скрудже.
Пане Дженкінсе, у вас є доставка?
Пане Дженкінсе?
МАРЛІ Й СКРУДЖ БАНКІРИ ТА КРЕДИТОРИ
РІЗДВЯНА ФЕЄРІЯ З ЛОТТІ МІЛЛІГАН
Та, маячня.
Трохи ліворуч. Праворуч. Знову ліворуч.
Вгору. Ні, вгору.
Ліворуч.
Інакше ліворуч.
Ідеально. Ти майстер, Мікі.
Майстер отримав би більше, ніж пенні за тисячу афіш, Беріл.
Гей, ти. Так, ти.
Хто ти? Ти що таке тут робиш?
Хто, ми?
Сер, ми лише купка бідних безхатьків,
які пробиваються в житті.
Швидко. Біжімо!
Щасливого Різдва!
Нестерпні діти.
Пане Скрудже. Боже. З поверненням. Маю вам дещо сказати.
Чорнило вирахую з твоєї зарплати.
Що? Чорнило? Чорнило. Звісно, сер.
Працюй, Кретчіте.
-Не треба мене турбувати, -Але…
-якщо в цьому немає потреби. -Так.
На сьогодні з мене вже вистачить.
-Ми перемогли! -Як ви сюди…?
Пруденс знає короткий шлях, так?
Гаразд, покінчимо з цим.
Як він це робить? Точно, запитує.
«Дядьку, прийдеш завтра на різдвяну вечерю?»
Відповідь:
«Ні, Гаррі, не прийду».
«Різдво — це маячня. Я ставлюся до всього цього з презирством».
Відповідь така сама, як і минулого року:
Я не маю часу на веселощі.
Мій партнер мертвий, але справ у мене не поменшало.
Навпаки. Джейкоб Марлі помер цієї ночі сім років тому
і залишив мені самі справи.
Точно, ще й тебе.
Годі тобі, дядьку. Ми з Гелою будемо дуже раді.
Гела? Хто така Гела?
Гела, моя дружина.
Тебе не було на весіллі, і вона мріє
з тобою познайомитися.
Хоча б сьогодні прийди.
Вип'ємо з друзями за свята.
На все добре, Гаррі.
Дядьку, я єдиний твій родич. Чому все має бути так?
Гадаю, маму б це дуже засмутило,
що ми зустрічаємо Різдво нарізно.
Гаррі, у житті багато розчарувань.
Одне таке розчарування припало на славетний день Різдва,
коли ти з'явився на світ.
У той самий різдвяний день твоя мати,
моя люба сестра, залишила його.
Я нічого з тобою не святкуватиму
ані в Святвечір, ані в інший день.
Тепер іди, поки я не сказав щось ще більш приємне.
Скрудже.
Моє запрошення в силі. Ми тобі завжди раді.
-Бувай. -З Різдвом, Пруденс.
-Бобе. -Щасливого Різдва, сер.
Вибачте, сер, вже майже шість.
Шоста година.
Виплатите мені зарплату?
Кретчіте, Кретчіте, Кретчіте…
Не даєш ти мені спокою.
Так.
П'ять, 10, 15 шилінгів.
Дякую, сер.
Забери п'ять.
Але я мав би отримати 15.
Вважай, що п'ять ти заплатив мені.
-За що, сер? -За чорнило.
І вихідний завтра твоїм коштом.
Але ж, сер, сьогодні Різдво.
Так. Усі люблять мені про це казати.
Сер, цього мало. Моя сім'я, діти… Моєму хлопчику потрібні ліки.
У тебе є діти?
Звісно ж є.
Кретчіте, часи зараз важкі, і я маю чималі фінансові витрати.
Пропонуєш додати до них ще утримання всієї твоєї родини?
Скрудже…
-Це справедливо? -Ні, сер.
Звісно ж, ні. Тобі вже час іти.
-З Різдвом, пане Скрудже. -Так. Дінь-дон, весело.
До Дня подарунків. О пів на сьому.
Що? Що зараз не так?
Кого я бачу: неймовірні та чудові діти Кретчіта!
-Тату! -Тату!
-Тіме. -Тату, допоможи!
Усе гаразд, мій маленький. Дихай повільно.
Йому стає гірше.
Ось і все. Ось так.
Гаразд, на сьогодні вже досить працювати.
На вулиці холодно, і вам, юначе, треба відпочити.
-Ми заробили лише десять пенсів. -Десять пенсів? Нічого собі!
Якщо додати їх до десяти шилінгів у моїй кишені,
і вкрити магією Кретчіта,
у нас свято може бути не гірше, ніж у самого лорда-мера.
-Ура! -Ось побачите.
Не драматизуй.
Знайду тобі соковиту кістку дорогою додому, гаразд?
М'ясник винен мені сім фунтів і шість пенсів,
він буде радий догодити.
Скрудже…
Ні?
Від добра добра не шукають.
Гей, ти. Що це ти там робиш?
Браво!
Тримайте.
Щасливого Різдва.
НА НАШЕ ЩАСТЯ
Гей, ви!
Геть звідси!
Гидота.
Ебенізере Скрудже…
Щороку одне й те саме
Нагадують про те, що я втратив
Друзів немає, обіцянки порушені
Вкриті інеєм
З якого б це дива мені тут радіти?
Навіщо воно мені? Хтось мені скаже?
Скажіть
Візьміть, сер.
Холодні, похмурі зими, сповнені смутку
Такими вони були завжди
Вітання зі святами? Залиште собі
Дайте мені спокій
Скрудже.
«Чому б тобі не прийти до нас на свята?»
Хіба вони не знають, що в мене є причини?
Скажіть мені
Щороку стільки радості й втіхи
Очі в них сяють
Треба жорсткіше
Нехай страждають
Нехай спустяться з неба на землю
Навколо мене
О, так весело
У мене щастя немає. Чому в них має бути?
Скажіть мені
Скажіть мені!
Ебенізере Скрудже.
Джейкобе Марлі?
Неможливо. Ти помер.
Помер?
Втомився до смерті!
Так. Незручно вийшло.
Пруденс, маєш чудовий вигляд.
Я не помилився, що залишив тебе
на дядька Скруджа, чи не так?
Я знав.
Вибач за таку драматичну появу, красуне.
Керівництво наполягає, щоб було з розмахом.
Нічого не поробиш.
Упевнений, ми можемо поговорити, як розсудливі люди.
Я, мабуть, задрімав біля каміна.
Це все сон.
Не треба було їсти сир так пізно.
Що сказати…
Чудово.
Боже!
Слухай уважно, Скрудже.
Тобі це не наснилося.
Поглянь, який ланцюг мене зв'язує.
У житті я кував його, ланка за ланкою, метр за метром.
Він збільшувався разом з моєю жадібністю.
Після смерті його вже не позбутися.
Як і тобі твого.
-Мого? -Так, твого.
Ми всі були схожі на тебе.
Застрягли у своєму егоїстичному світі.
Ми не спілкуємося з близькими за життя,
тому приречені робити це після смерті.
Ми довго за тобою спостерігали, Скрудже.
Дивилися, як збільшувався твій ланцюг ланка за ланкою, метр за метром.
Але ти ще можеш уберегтися від нашої долі.
Я скористався своїми зв'язками
і домовився про трьох гостей, які до тебе заглянуть до ранку.
Перший — коли годинник проб'є годину.
Другий — о другій.
А третій — о…
Гаразд.
…о третій.
Вислухай цих гостей. Зроби висновки.
І дослухайся до моїх попереджень,
поки не пізно.
Джейкобе Марлі,
переймаєшся чиїмось добробутом?
Це точно був сон.
Га?
Маячня!
Це через мого племінника. Усе йому не йметься. Бісить мене.
Змушує жахатися. Привертає мою увагу.
Так і є. Точно.
Перший — о першій.
Агов?
Привіт.
Це Скрудж, правильно?
Так, це він, Скрудж. Яке кумедне ім'я.
Тобі зручно, Скрудже?
Ну… Байдуже.
Хто ти така? Або що ти таке?
Я, до речі, «пан Скрудж».
Що ж, пане Скрудже, хто я така?
Я можу бути будь-ким, кого ви знаєте, навіть вами.
Та, маячня.
Різдво — це неподобство.
Віддавайте ваші гроші з відсотками й усім іншим.
Вам не сказали, що я прийду? Ні? Це неважливо.
Не треба мене боятися. Зрештою, ваш достаток — то моя справа.
Гості в такий час навряд чи сприяють моєму добробуту.
Тоді ваше спокутування.
Побачиш старого знайомого,
попроси мене дещо тобі роз'яснити, і я…
Що саме роз'яснити?
Ти випередив мене. Нетерплячий який.
Я покажу тобі минуле.
Різдво минулих років.
Точніше, твоє Різдво минулих років.
Ось. Набагато краще.
Я збожеволів.
Збожеволів, кажеш?
Джейкоб Марлі літає по моїй вітальні. Обличчя висічені в льоду.
Вітер шепоче. У будинку хуртовина.
Ще й ти тут з розплавленими мізками, і розмовляєш.
Мої сни ніколи не були такими…
цікавими.
І все це не може бути реальним. Отже, я не сплю,
але втратив розум.
Може, в мене й ґніт у мізках, але, по-моєму, я існую.
Ось.
Тихо.
Було схоже на реальність?
Мабуть, так.
Це боляче.
Минуле може завдавати болю. Надто твоє.
А може зцілити, якщо зробити висновки.
-Ходімо зі мною. -Нізащо.
Не збираюся я нікуди…
Так!
Ні.
О, малюк Скрудж!
Де? Що? Хто?
Відчепися.
Так далеко в минуле інакше не потрапити.
-Я хіба не попередила? -Ні, напевно…
У якому сенсі «в минуле»?
Га?
-Що…? -Ми ще не зовсім на місці.
Майже дісталися.
Зараз.
Минуле.
Химерний світ.
ВАКСА ДЛЯ ПОЛІРУВАННЯ
Я знаю це місце.
Його давно зруйнували. Я розпорядився.
…вийшов на Свято Святого Стефана
Гей, ти. Який сьогодні день?
Я кажу…
Не варто. Тут не можна нікому докучати.
Ніхто тебе не чує і не бачить, до речі.
ГУТАЛІНОВА ФАБРИКА РЕКГЕМА
-Не заповнюй доверху. -Дивись.
Юний Ебенізер Скрудж важко працює на Святвечір.
Не дуже схоже на свято, так?
Я…
Мені доводилося.
Без мого скромного доходу моя мати з сестрою…
з голоду б померли.
-У батька твого грошей не було? -У батька?
Він розтринькав їх усі
та опинився у в'язниці для боржників.
О, я розумію.
В'язниця для боржників. Це жахливо.
-Що це в'язниця для боржників? -Це…
Не твоя справа.
-Від свого минулого не втечеш. -Слухай…
Бажання, яке ти загадаєш на Різдво
Цілком ймовірно, що збудеться воно
Тому сьогодні, мій друже Я бажаю тобі
Нехай твій різдвяний ранок
-Кожна його хвилина -Джен.
Буде сповнений мріями про диво
Моя люба сестричка, Джен.
І нехай усі твої різдвяні бажання
Здійсняться
Джен. Дихай, люба.
Повільно.
Вдих і видих.
Ось так.
Що ти тут робиш сама?
-Мама знає, що ти вийшла? -У мене щось є.
Я сама його зробила.
-З Різдвом, Ебенізере. -Джен. Це ж Дід Мороз.
Він справді розкішний.
Допоможеш мені зробити для тебе?
Так, залюбки.
Заспіваймо ту твою пісеньку?
Бажання, яке ти загадаєш на Різдво
Цілком ймовірно, що збудеться воно
Яке чарівне дитя. З нею все буде добре?
Так. Принаймні на якийсь час хвороба відступить.
Урешті-решт батько сплатив борги.
Ми знайшли лікаря, і її врятували. Але…
Але?
Вона була дуже ніжною, могла змарніти лише від подиху.
Джен померла під час пологів. Лишився мій племінник-йолоп.
Жалюгідна угода в будь-якій валюті. І все це на Різдво.
Різдво.
Маячня.
Ну все досить.
Хіба не було в тебе приємного Різдва?
Хоча б одного, захованого десь глибоко, як могила старого Марлі?
Щасливого Різдва, сер.
Привіт, дядьку.
Схоже, я його знайшов.
Пане Феззівіґ.
«Феззівіґ» — не менш безглуздо, ніж «Скрудж».
Рухаймося далі.
-Стрибнемо трохи вперед. -Зажди…
Я вдома. І не в минулі часи.
Дуже добре. Тиждень, не більше. Інакше залишимося з вами без роботи.
-Гарного дня. -Красно дякую, пане Скрудже.
Бережи вас Бог. З Різдвом, що буде.
Досі в минулому.
Так.
Треба ж таке, ти був красенем, Скрудже.
Що сталося?
Ебенізере?
Це ти, хлопчику?
-Пане Феззівіґ? -Це ти.
Радий тебе бачити, синку.
То це пан Віззіфіґ.
Феззівіґ.
Я працював на нього, а потім перейшов до Марлі.
Чому не залишився в нього?
У Марлі було більше гарантій.
Людям завжди потрібні гроші.
У Феззівіґа я залишився би його підмайстром.
Я мав вирости, перш ніж насмілитися освідчитися їй.
Освідчитися?
Я люблю весілля. Хто вона? Де вона?
Флоро.
Ізабель.
Що, тату?
-Ізабель. -Ізабель.
Дивіться, хто тут!
Ебенізере! Як приємно тебе бачити.
Цей костюм тобі до лиця.
Хоча…
-Дозволиш? -Я…
Це…
-Ось так. -Знаєш…
Ідеально.
Дякую.
О, Ізабель,
я тебе так кохаю.
Твою велику слиняву морду і смердючий собачий подих.
Ебенізере, маєш плани на завтра?
-На завтра, сер? -Пам'ятаєш? Різдво.
Ні, сер. Сестра з чоловіком у Кенті.
Вона має народити з дня на день.
Запросила мене, але я відмовився.
Тоді все вирішено!
Приходь завтра на різдвяний обід.
Навряд чи зможу.
Забагато роботи, пан Марлі теж працюватиме.
Приходь, Ебенізере. Буде весело.
Відвернися.
Я… поговорю з паном Марлі.
-Ти пішов? -Було б неввічливо не піти.
Я відчував, що мушу.
Ясно.
До зустрічі.
Не сподобалось?
Ні. Анітрохи.
Боже мій.
Бачу, як тобі не сподобалось.
Так.
Кажуть, щастя не можна побачити
Не можна торкнутися А я не згодна
Щастя — це нерозсудлива дурість
І я бідолашна серед цих нерозсудливих
Щастя поруч зі мною
Я бачу його
Він бачить мене
Щастя — це те, чого ти хочеш
НА НАШЕ ЩАСТЯ
Кажуть, щастя не можна побачити
Не можна торкнутися А я не згодна
Щастя — це нерозсудлива дурість
І я бідолашний серед цих нерозсудливих
Щастя посміхається мені
Воно поряд зі мною
Щастя — це те, чого ти хочеш
Щастя — це яскрава зірка
Ми щасливі? Так щасливі
Щастя — це чисте небо
Дай мені крила й просто
Дозволь полетіти
Просто дозволь полетіти
Дозволь полетіти
Просто дозволь полетіти
Дозволь полетіти
Чарівна жінка.
Без неї,
я взагалі не знаю, як би я пережив смерть Джен.
Ви побралися?
Ні. Не зовсім. Я…
Ні?
-Хотілося б побачити, чому ні. -Ні!
Я…
Ти можеш припинити це робити?
Я вдома. Нарешті.
Що ж, прощавай, як тебе там.
Не брехатиму, що було приємно.
Де моє ім'я?
Марлі ще не зробив мене партнером.
Ебенізере? Агов?
-Я досі в минулому. -Агов?
Ти швидко здогадався.
Ебенізере? Ти тут? Я принесла обід.
Ми майже не бачимося ці дні, і я подумала…
Про що я думала?
Чарівна Ізабель.
-Ви ж не побралися. -Ми…
Ми були заручені, досить довго.
Ясно. Я подумала, ти повернувся до Віггіфіза?
Звісно ж, ні!
Через його благодійність його б сім'я розорилася.
«Через його благодійність
його б сім'я… бла-бла-бла».
Мені були потрібні гарантії. Нам були потрібні.
Я бачив їх біля пекарні кілька хвилин тому.
Гарного дня.
Ходімо, Скрудже. Веди нас.
Прошу, пане Марлі. Я цим заробляю на життя. Це мій дім.
Нам не буде, що їсти. Ще тиждень.
Ще один день, і я знайду гроші.
Даруйте, у вас було три тижні.
Ні. Не вибачайся, Ебенізере.
Часи зараз важкі, і я маю чималі фінансові витрати.
Пропонуєш додати до них ще утримання всієї твоєї родини?
Це, по-твоєму, справедливо?
-Сьогодні Святвечір. -Годі.
Проявіть милосердя.
-Заждіть. -Забирайтеся. Ідіть собі!
…я маю чималі фінансові витрати.
Пропонуєш додати до них ще утримання всієї твоєї родини?
Це справедливо, Кретчіте?
Я взагалі цього не пам'ятаю.
Не дивно. Як би це не було жахливо,
упевнена, ви з Марлі добре заробили.
Окрім чарівної міс Фіззледжіг,
пам'ятаєш лише про втрату грошей.
Ти зациклений на поганому й нічого не вчишся.
Кретчіт знає?
Чому він на мене працює? Після того…
Якби його батько сплатив борги…
Це не моя провина.
Ізабель.
Вона все це бачила.
Ебенізере.
Треба поговорити.
Наодинці.
Не зараз, Ізабель.
У мене дуже багато роботи. Потім.
Я залишу вас голубки.
Ходімо, Борісе.
Ні.
Коли ми вперше зустрілися
Твоє серце було вільне
В очах була надія
І ти бачив лише мене
Тепер тобі потрібно щось таке
І такою я ніколи не стану
Коли ти насправді
Єдине, що мені потрібно
Продовжуєш казати «потім».
Але «потім» ніколи не настає
Прошу, не кажи більше «потім».
Коли шукаєш те, що просто неможливо знайти
Дай мені руку
Ходімо зі мною, і ми полетимо
Не треба «потім», ми знаємо, що це брехня
Не змушуй мене сказати
Прощавай
Коли ти зустрів її
Ти звільнився
Її кохання до тебе
Було очевидним
Ти постійно щось шукав
Ганявся за гарантіями
Але вона була
Тією, хто тобі був потрібний
Ти постійно кажеш їй «потім»
Але «потім» ніколи не настає
Припини вже казати їй «потім».
Досить вже шукати те, чого не можна знайти
Візьми її за руку
Іди з нею зараз і станеш вільним
Не треба «потім», ми знаємо, що це брехня
Не змушуй її сказати
-Прощавай -Прощавай
Ебенізере?
Допоможи мені.
Так, Джейкобе, іду.
Потім, Ізабель.
Ні!
«Потім» не існує!
Прощавай, Ебенізере.
Дивись, яке на неї чекало майбутнє.
Вона така щаслива.
А який в неї гарний чоловік.
На його місці міг бути ти, я так розумію. Так шкода, Скрудже.
Навіщо показувати мені це все? Я вже нічого не виправлю.
Я б став на ноги й одружився на ній,
врешті-решт.
Хіба ні?
Не знаю.
Бувай.
Поверни мене.
Поверни мене!
Боюся, я не можу.
Шляху назад немає і нічого не змінити.
Ти ж сам це сказав.
Минулого не змінити, але можна зробити висновки.
Сподіваюся, ти це зробиш, Скрудже.
О ні!
Вже час іти.
Прощавай, Скрудже.
Прощавай.
Прошу, ні! Не залишай мене тут!
Я мушу.
Я показала тобі, як було.
Тепер тобі покажуть, як зараз.
Пам'ятай, що ти побачив, Скрудже.
Пам'ятай. Вчися на помилках.
Змінюйся, поки ще є така можливість.
Другий — о другій.
Агов?
Є хто живий?
Дивна, надокучлива пані-свічко?
Агов?
Га?
Хто посмів порушити мій спокій?
Назви своє ім'я та рід занять, нікчемний смертний.
Не можу…
Більше не можу.
Вибач. Це вона, вона мене підбила.
Ми любимо розважатися.
Не хвилюйся.
Я знаю, хто ти.
Ну ж бо, Ебенізере Скрудже. Обіймімося!
Вітаю, друже. Вітаю.
Вітаю де?
Де я?
Який це час?
Ти тут і зараз. У сьогоденні!
Хіба це не казково?
Напевно, добре.
Звідси я можу йти куди захочу,
коли це стосується сьогодення.
І я залюбки навідуюся
до твоєї крихітної планетоньки в цю пору року.
Стільки любові, щедрості та гарного настрою!
І це привело мене до тебе.
-До мене? -Так, до тебе.
Тиснеш, викручуєш, міцно стискаєш, хапаєш — скнара такий!
Закритий і самотній, як устриця, ти йдеш по цьому життю,
тримаючи всіх на відстані.
Ти так довго не живеш по-справжньому, що, може, вже і неживий.
Не смій казати мені, як жити.
У мене гарне життя.
Я хороша людина.
«Хороша людина», — каже.
Ебенізере Скрудже
Гріхи людей величезні
Нескінченна симфонія Підлості та ганьби
Капості, скалічення, страждання Обман і викрути
І гіршого за вас немає Пане Ебенізере Скрудже
Такі, як ти, Перетворюють життя на пекло
Але життя має і світлішу сторону
Я люблю життя, життя любе мене
Ми з життям повністю згодні
Життя чудове, життя гарне
Особливо моє Бо воно таке, яким має бути
Я люблю життя, тут і зараз
Ми з життям пообіцяли одне одному
Поки я не помру, ми з життям
Ми обоє спробуємо стати краще
Так, мені подобається жити, а чому ні?
Життя — це задоволення
Я цього не заперечую
Я люблю життя, життя любить мене
Моє життя — нескінченні веселощі
Їсти, пити вино
Розмірковую, кого б Пригостити обідом
Я люблю життя, ти теж мусиш
Просто жити І ділитися гарним настроєм
Життя коротке, не марнуй його
Немає таких проблем Яких не можна вирішити
Живи своїм життям, не бійся
Просто поступися
Бо життя — воно таке чудове
Для життя
Життя
Так, мені подобається
Життя!
Бачиш світло?
Відчуваєш його, Скрудже?
Готовий жити зараз, у сьогоденні,
необтяжений тягарем минулого?
Готовий.
Я готовий повернутися додому. Дуже дякую.
Справді?
А феєрверк? Ми таку пісню виконали.
Ну, я ще не здаюся, Ебенізере Скрудже.
Гайда. Будемо відриватися.
Що? За хвилину я робитиму дещо інше.
З місця на місце посеред ночі.
Друзі, прошу вашої уваги. Я хочу виголосити тост.
Друзі, хвилинку. О…
Дякую.
Цей хлопчисько — справжній блазень.
Можна не шепотіти.
Ніхто тебе не чує і не бачить.
Везе їм.
Піднімаймо келихи і випиймо за здоров'я і довге життя
мого знаменитого дядька Ебенізера Скруджа.
Бу.
Я знаю.
Мені він подобається.
Ні. Не треба. Подобається.
Чому?
Мій батько багато розказував про маму.
Про її доброту, її щедрість.
Важко повірити, що така жінка
була сестрою такого ретрограда.
Але так воно було.
І вони з моїм дядьком були нерозлучні.
Вони беззастережно любили одне одного. Він не може бути поганим.
Людина, яку любила моя мама, у цьому огидному дідугані
силкується вибратися назовні. Я вірю в це.
Хочу з ним зустрітися.
Отже ще один тост сьогодні від мене:
за мою любу матір.
Коли я прийшов у цей світ, ти пішла.
За Різдво, яке ми разом не святкували, і за те сумне, яке в нас було.
Гаррі, любий мій Гаррі,
відпустимо смуток минулого
і тих, хто не може або відмовляється бути з нами.
Натомість радіймо з тими, хто прийшов до нас.
Так!
Вшануймо минуле, піднявши келихи за сьогодення.
За нас усіх! За Різдво!
-За друзів! -Так!
-За друзів! -За друзів!
Боже, куди тепер ми прямуємо?
Дозволь показати тобі чудовий дім пана Роберта Кретчіта.
Такою розкішною обстановкою він завдячує щедрості свого роботодавця.
Я не знав, що в нього стільки дітей.
Ні? А ти цікавився?
Чистий нектар. Еліксир для самого Діда Мороза.
Начинка готова, тату.
-Птах готовий. -Птах готовий.
Ви чарівниці, любі.
Смажена гуска, фарширована шавлією і цибулею.
Страва для гурманів.
Але є проблема.
Не знаю, гуска до начинки,
чи-то начинка до гуски.
Ходімо, люба.
Усе дуже скромно, не заперечую.
Але ми разом і діти з нами.
Нам є чому радіти.
Насправді, я вважаю, це буде найкраще Різдво родини Кретчітів.
Ура!
Тільки не тост.
Виголошую тост за тих, чия щедрість дозволила нам
мати завтра такий розкішний різдвяний стіл.
За майстра Тімоті та міс Кетрін, і за наших колядників.
І за містера Ебенізера Скруджа.
За Скруджа?
Ти хочеш зіпсувати нам Різдво?
-На його гроші ми купили гуску. -Ні, то були твої гроші.
-Те й гускою складно назвати. -Але він мені платить.
Бо ти їх заробив.
Повір мені, ти заробив ці гроші, Бобе.
Містер Скрудж запевняє, що часи важкі, люба.
Часи важкі — для нас, не для нього.
Тим не менш, він причетний до цього бенкету, тож вип'ємо за нього.
Так!
Він справді причетний.
Я б його добряче пригостила.
Увесь січень з горщика б не зліз.
Діти, ми вип'ємо за вашого татка,
за любов і щастя, які він нам дарує.
І за здоров'я малого Тіма, яке ми йому бажаємо.
І на догоду вашому татусю,
я навіть вип'ю за того скнару, пана Скруджа.
Довгих років життя йому і нам усім.
І щасливого нам усім Різдва.
-Щасливого Різдва! -Боже, благослови.
Боже, благослови нас усіх.
Щасливого Різдва!
Бобу Кретчіту я подобаюся.
І його дружині, хіба ні?
Перейдімо до тріумфальної музичної кульмінації цього свята.
Майстре Тімоті, міс Кетрін, зробите ласку?
-Ні. -Співайте!
-Нумо. Співайте! -Співайте!
Ніяково якось.
Співай!
Я співатиму з Кеті.
У чудовий день, про який я мрію
Існує світ, який я хотів би побачити
Це чудове місце Де сходить сонце
І воно сяє в небі для мене
У цей чудовий день, про який я мрію
Немає іншого місця, де я хотів би бути
Цим чудовим зимовим ранком
Якби ж моє бажання здійснилося
Тоді чудовий день, про який я мрію
Настав би
Для мене
Тіммі.
Дихай.
Повільно. Ось так.
Повільно.
Син Боба, Тім.
Що з ним буде?
Я про майбутнє знаю не більше тебе.
Можу лише показати, як є.
Що буде, якщо ти не змінишся?
Ну, скоро це покаже дехто інший.
Вибач.
Слухай, друже, у цьому немає великого секрету.
Треба не марнувати той час, який маєш.
І тобі варто поквапитись.
Бо не встигнеш і оком моргнути, як той час…
спливе.
Третій — о третій.
Що ж…
прощавай, Ебенізере Скру….
Це ж треба таке.
Я…
Я більше не в сьогоденні.
Це майбутнє.
Це все ще попереду.
Велетню, ти ще там?
Той у зеленому, що любив життя і все таке.
Ні.
Ти — щось зовсім інше.
Ти не говориш?
Твої колеги були дуже балакучими.
Навіть занадто.
Виходить, ти той самий, хто покаже мені, чого чекати, якщо я не змінюся.
Правильно?
То я мушу змінитися?
Навіщо? Скажи мені.
Я живу так, як могу.
У мене є недоліки. А в кого їх немає?
А ті, кого я побачив сьогодні, вони невинні?
Лише я здатен змінити своє життя?
Щоб змінити життя інших?
Що? Тільки я?
Скажи!
Дуже добре.
Веди.
Покажи, похмуре майбутнє спричинене мною.
Я пам'ятаю, ніхто мене не бачить і не чує.
Пані та панове.
Вітаю вас цього радісного різдвяного ранку.
Ми зібралися тут об'єднані спільним зобов'язанням,
а саме, нашим почуттям вдячності
до пана Ебенізера Скруджа.
Я його знаю.
Дженкінс. Винен мені 25, ні 50 фунтів.
У нього забагато боргів, щоб так радіти.
Власне, майже всі тут — мої боржники.
Ми всі глибоко зворушені,
але ті, кому пан С люб'язно роками позичав гроші,
особливо вдячні йому за те, що він зробив для нас сьогодні.
Що я зробив? Точно не пробачив їм борги.
Твій попередник сказав: я побачу, що буде, якщо не змінюся.
Я не змінився, але мене вшановують.
І це правильно.
Ці створіння нарешті схаменулися. Ось і все.
Схоже, цими всіма випробовуваннями
лише змарнували мій час. І твій також, мій мовчазний друже.
Нічого. Усе добре, що добрий кінець має.
Бо він чудова людина
Точно, Пруденс. Вони вшановують мене.
Так.
Бо я чудова людина
Пані та панове.
Від імені всіх Хто зібрався тут сьогодні
З вашого дозволу я хотів би уточнити
Що ми всі ставимося
З великою вдячністю до того Що наш друг зробив для нас сьогодні
І тому
Я просто хочу сказати
Дуже вам дякую
Кращого подарунка я ще не отримував
Це може здаватися маячнею
Але враження таке Що війну виграли для мене
Якби я мав прапор, я б його встановив
Як останній штрих до перемоги
Я залишив прапор вдома Тому просто скажу
Дуже, дуже, дуже дякую
Дуже вам дякую
Кращого подарунка я ще не отримував
Не кожен день так таланить
Ніколи не думав Що майбутнє так порадує
Якби я мав сурму То я б в неї подув
Для такої собі атмосфери
Але моя сурма вдома Тому просто скажу
Дуже, дуже, дуже дякую
-Бо він чудова людина -Хто чудова людина?
Він чудова людина
Так кажемо ми всі
Якби я мав барабан, я б в нього вдарив
Додав би трохи жвавості у ритм
Але мій барабан вдома Тому просто скажу
Дуже, дуже, дуже дякую
-Дуже -Бо він чудова людина
Дуже дякую.
Так, звичайно.
З твоїми попередниками було не так приємно.
То що далі, друже?
Малий Тім.
Ні.
Кретчіте, часи зараз важкі, і я маю чималі фінансові витрати.
Моєму хлопчику потрібні ліки.
Кретчіте… Не даєш ти мені спокою.
Пропонуєш додати до них ще утримання всієї твоєї родини?
Синку, я мушу йти.
ТІМ КРЕТЧІТ
Обіцяв допомогти мамі з різдвяною вечерею.
Я повернуся завтра в той самий час.
Синочку, Тіме.
Заспокойся, тату.
До завтра. Добраніч, сонечко. Солодких снів.
Я…
міг більше зробити.
Я міг щось зробити.
Бідолашний Тім.
Друже, ти показав мені прийдешнє Різдво,
в яке велику радість зіпсує ще більше горе.
Скажи, це те що буде
чи те, що може бути?
Якщо я змінюся,
це однаково станеться?
Тут.
-Панове, прошу. -Вибачте, отче. Що посієш — те й пожнеш.
Хіба не це написано у вашій книзі?
Прощатися ніхто не прийде. Ніхто не сумує.
Хіба що чотириногі.
Щасливого Різдва.
І красно вам дякую.
Давайте. Земля до землі, попіл до попелу, прах до праху.
ЕБЕНІЗЕР СКРУДЖ
Скрудже…
Ні.
Пощади мене.
Дозволь повернутися.
Я не стану такою людиною,
чия смерть — це привід для святкування.
Навіщо показувати, якщо надії немає?
Немає? Серйозно?
Якщо мене вже не врятувати, нехай так.
Але хлопчик, він не повинен померти.
Ні тоді, коли я можу йому допомогти.
Благаю тебе, пощади мене, хоча б заради цього.
Клянуся всім серцем шанувати Різдво і пам'ятати про нього весь рік.
Я навчуся з минулого, житиму сьогоденням
і добиватимусь кращого майбутнього. Для всіх.
Скажи, що я ще можу врятувати хлопчика від тієї могили.
Скажи, що я ще можу розірвати цей ланцюг.
Будь ласка.
Прошу, скажи!
Ні!
Бажання, яке ти загадаєш на Різдво…
Прощавай…
У чудовий день, про який я мрію…
Ні! Будь ласка, ні!
Ні!
Пощади мене!
Будь ласка.
Пруденс?
Пруденс!
Це ж моя спальня.
Це Пруденс.
То мені це все просто наснилося?
-Гей, ти! -Га?
Друже, який сьогодні день?
Вівторок.
Ні.
Сьогодні Різдво?
Ну, звісно.
Люди різні бувають.
Сьогодні Різдво, Пруденс.
Різдво і я живий!
Зажди, котра зараз година?
НА НАШЕ ЩАСТЯ
Добре, що Ізабель знайшла своє щастя.
Можливо…
ще не пізно й мені знайти своє.
-Я зробила, присягаюся. Я сказала… -Вітаю.
Що?
Що таке? Ми нічого не робили, пане Скрудже.
Ні, поки що не робили.
Маю для вас завдання. Я добре вам за це віддячу.
Завдання?
Дякую, Пруденс. Хороша дівчина.
Обережніше.
Пане Скрудже.
Майже готово.
Блискуче.
Які ви чудові діти.
Даруй, що знову запитую,
але ти точно нічого не забула?
Нічого.
М'ясники та пекарі вирішили, що я жартую.
Але потім я віддала їм чеки. Вони скоро прийдуть.
Чудово. І ти рознесла всі запрошення? Усі?
Авжеж.
Але вони необов'язково прийдуть. Дуже пізно запросили.
Дійсно. Ти кмітлива дівчинка, чи не так?
Як обіцяв,
золотий кожному з вас.
Оскільки Різдво, отримаєте свою частку повністю.
Так тримати. Залишитеся на вечерю?
На вечерю.
Ура!
-Подарунки теж у меню. -Ура!
-Ну ж бо… -Найбільший — мій.
Готова, Пруденс?
Я почну знову
Будуватиму своє життя
Я житиму, щоб дізнатися
Що моє життя не було пустим
І вже від сьогодні
Я забуваю про минуле
І майбутнє, яке я будую
Буде таким
Що триватиме
-Ось так. Зручно, Етель? -Так. Дякую вам, пане Скрудже.
Добре.
Прошу, називайте мене Ебенізер.
-Що це все означає? -Томе, твій борг анульовано.
ЗАЧИНЕНО
З Різдвом, друже.
Переказуй вітання матері.
Дякую. Дуже вам дякую.
-Матінко рідна! -Матінко рідна!
Пані, 1000 фунтів цьогоріч і кожного наступного Різдва.
-Яка щедрість. -Яка щедрість.
Це лялька з маминої фотографії. Дядьку, я не можу її прийняти.
Ти мусиш.
Це від старого дурня, який не святкував з тобою Різдво.
Дядьку.
Дякую.
-«Партнери»? -Так, Бобе. Якщо приймеш мене.
Побудуймо світле майбутнє для Кретчітів.
-Що скажеш? -Скажу: «Так!»
Бережи вас Бог, пане Скрудже.
СКРУДЖ І КРЕТЧІТ ДЕПОЗИТИ Й ПОЗИКИ
Я почну все заново
Я все виправлю
І я буду впевнений Що історія закінчиться
Надією і сильним заключним словом
Я подякую світові й пам'ятатиму
Коли я зміг
Почати
Все спочатку
Боже, благослови нас усіх.
Переклад субтитрів: Олена Гердова