Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
Můj otec se narodil před mnoha lety,
ale byl to kluk jako ostatní.
Měl bezbřehou představivost a často odřená kolena.
- Našels to? - Ještě ne.
Moc dobře mu šlo hledání všeho možného.
- Jo! Mám to, mami. - Máme ještě lízátka?
A tohle je on, jestli nad tím dumáte.
Mám je.
- S dovolením. - Dobré ráno, Elmere.
Dobré ráno.
Ať jeho maminka potřebovala cokoli, hned to přinesl.
- Zdravím, pane Linsone! - Ahoj, Elmere.
Opatrně, Rosie.
Tady jsi, Elmere.
Právě včas na mlsnou pana Williamse.
Jé, jahodovou mám nejradši.
- Díky. - Nemáte zač.
A to je ten pán zubař.
Nemáte nějaké gumičky? Aby mi fousy nepadaly do polívky.
- Elmere? - Běžím.
Můj otec se již brzy vydá do míst, na kterých ještě žádné dítě nikdy nebylo.
Tady.
Nebezpečných, divokých, podivných míst.
Ale tady to ještě nevěděl.
Pomůžeš mi, Elmere?
- Ahoj, Delo. - Ahoj.
Ahoj, Elmere.
- Zdravím, Magdo. - Co nám dnes neseš?
Mandarinky. Ty má rád každý, protože se snadno loupou.
Jen se podívejte.
Kolik za ně?
Že jsi to ty, tak 30.
Co ty na to, Elmere?
No, ty vespod jsou přezrálé.
- Uvnitř začaly klíčit. - Aha.
Dáme ti za ně půlku.
Dvacet pět, Delo. Za míň to nejde.
Dvacet. A za měsíc koupím zase.
S tvou mámou se smlouvá těžko.
Zdálo se, že svět, ve kterém můj otec žil, nikdy neskončí.
Ale pak se to začalo měnit
a na nějakou dobu přišly těžké časy.
Co si počneme, mami?
Nedělej si starosti. To mám dělat já, Elmere.
Třeba když tu zůstaneme, zákazníci se vrátí a zas to bude fajn.
Tak to na světě bohužel nefunguje.
- Ale ve městě nám najdu nový domov. - Nový krám?
Ano, jistě.
Ale nemáme co prodávat.
To máš pravdu.
Měli bychom najít nějaké zboží na slavnostní otevření.
Stačí jen něco málo do začátku.
Tam je jahodové lízátko. Ale nalomené.
Prodáme ho levně, ale zbyde nám na koupi dalších.
Najdeš ještě něco na prodej?
A je to. Nic víc tady není.
Ty umíš tak dobře hledat.
A zbylo nám i trochu peněz.
Do začátku to stačí.
Připraven na dobrodružství?
Připraven.
ZABAVENO BANKOU
Čtěte, čtěte!
Nastala krize!
Kdo přežije a kdo půjde ke dnu?
Čtěte.
Tak to je ono.
- Fakticky? - Jo.
Šedohrad, náš nový domov.
Podívej, Elmere.
Nebyl by z toho fajn krámek?
Ale je celý zabedněný.
Dovedeš si představit, co by s ním udělalo vymalování a trocha péče?
Vidíš to?
Asi jo.
Do oken můžeme dát zářivá světla.
A než se nadějeme, budeme se cítit jako doma.
Nějakou dobu mi potrvá na to všechno našetřit.
Ale až se mi to povede, budeme mít do začátku všechno potřebné.
Nezapomínej na to.
Neboj, mami. Nezapomenu.
Zas budeme mít krámek.
Zrovna jako předtím, že jo? Jako doma.
Zrovna takový. Věř mi, ano?
Dobře.
Jen musíme otevřít dveře. Připraven?
- Jedna… - Jedna…
- …dva… - …dva…
…tři!
- Uhni! - Dělej!
Ta kočka je moc rychlá, Callie.
- Bacha, mladej. - Chyť ji.
Elmere!
Elmere, drž se u mě.
Tak pojď, pomoz mi s tím.
Musíme to vynosit až úplně nahoru.
- O děcku jste se nezmínila. - Já myslela, že to nevadí.
Za děcka se připlácí. Čtyřměsíční kauce předem.
Ale to je směšné.
Děcka dělají hluk a ničí nábytek.
Ale tady žádný nábytek není.
Protože poslední děcko všechno rozbilo.
V inzerátu stálo, že je plně vybavený, tak dám kauci jen týdenní.
Prosím, paní McClarenová. Jedeme zdaleka a je to pro nás nový začátek.
Dokonce máme vlastní židle.
- Tak třítýdenní kauci. - Výborně.
Je mi líto, ale dnes se nedá nikomu věřit.
- Není to osobní. - Jistě, to chápu.
A žádná zvířata. Jsou horší než děcka.
Žádná zvířata. Ta my nemáme.
Nájem se platí v úterý a všechny výmluvy znám, tak to nezkoušejte.
- Jasné? - Ano, jasné. Nájem v úterý.
Mami, vidím odsud náš krámek.
Tak pojď, je tu krásný výhled.
Tak to je pro nás tenhle byt ten pravý.
Podívej, v tomhle si na krámek můžeme šetřit.
A co nevidět to bude jako doma.
Už těm trubkám přicházím na kloub.
Cos říkal?
Že už vím, jak se nenechat pocákat.
Výborně, Elmere.
Zdravím, paní McClarenová. Elmere, máme návštěvu.
Dobrý den. Jak se dnes máte?
No, je úterý. To slýchám spoustu ubrečených historek.
Mám z toho zažívací potíže.
To mě mrzí.
Jdu pro nájem.
Trubky tady hrčí a cáká z nich voda.
Každý týden budu platit půlku, dokud ty trubky neopravíte.
Když je opravím, budu muset účtovat víc.
Všechno něco stojí, Delo. Nemám snad dost svých problémů?
- Počkat. Mami! - Tak za týden.
Vymyslím, jak naplnit sklenici na úspory.
Pak budeš mít po starostech. Budeme tu já, ty a nový krámek.
Musím si půjčit pár drobných, jo?
- Ale to je na… - Musím si zavolat.
Pojď se mnou ven.
Neutrať to všechno.
- Bez peněz krámek nebude. - Jen pár mincí.
- Ale jak… - Dobrý den.
Ano, volám ohledně inzerátu.
Mám vlastní auto. Už je to obsazené?
Tak dobře. Nashle.
- Mami? - To nic, ještě jednu.
Dobrý den, volám ohledně inzerátu.
Počkejte, mám vlastní auto a první doručení je zdarma. Aha.
HLEDÁME ŘIDIČE
Ale mami, můžu ti pomoct.
Jen buď potichu. Dobrý den.
Ano, volám ohledně inzerátu.
Ne, počkejte! Mám totiž vlastní auto…
Dej mi pokoj!
Callie, pomoc!
Kšá, kšá. Zmiz.
Sežeň si mlíko jinde.
Dobrý, Gertie?
- Připraven, Eugene? - Jo.
Tak to rozjeďte!
Je temná a ponurá noc!
Vítr kvílí.
Předaleká země je na samém pokraji zkázy.
Mockrát díky.
Zvířata zvolají: „Cožpak nás nikdo nedokáže zachránit?“
Děkuji.
Ano! Někdo je zachránit dokáže.
Někdo, kdo procestoval širý svět…
Gumičky na prodej!
Všemožné barvy, super ceny. Rychle, dokud jsou.
- …ohromný, svalnatý… - Gumičky pro každou příležitost.
Červené, modré. Gumičky? Vypadáte, že by se vám hodily.
Ten nejúžasnější a nejstatečnější drak, co chrlí oheň!
Gumičky? Levné, skoro zadarmo.
Levné? Zadarmo?
Jenom dneska.
Jenom dneska?
- Povídám… - Musím rychle.
- Určitě gumičky potřebujete. - Létající drak!
- Dají se nosit. - Skvělá koupě.
- Díky, madam. - Hej!
Přebrals nám zákaznici. Tu minci chtěla dát mně.
Ale teď je moje.
To teda není. My jsme tady to představení dělali první.
Gumičky asi byly zajímavější než vy.
No dobře, bude to takhle.
Buď mi dáš tu minci, nebo mi dáš něco z toho batohu.
- Ne. - Určitě se nám něco bude hodit.
- Je to moje. - Dlužíš mi. To je fér.
Ne, nedlužím!
Ale jo.
Nech mě být!
Mám ji, Callie.
- Hej! - Pojď.
- Ale oni… - Jdeme dovnitř.
Vraťte se!
Tys něco vzal mně, tak já tobě.
- Vzali mi… - Pojď, prosím. Jsem unavená, musím vařit.
Oni…
Nazdárek.
Jak ses sem dostala? Šla jsi za mnou?
Hned jsem zpátky.
Nevypij to všechno. Ať je na snídani.
Dobře.
Musíš být potichu. Zvířata sem nesmí.
- Říkals něco? - Ne, mami.
- Pojď si dát večeři, než vystydne. - Už jdu.
Ani muk. Já něco vymyslím.
Voní to dobře, mami.
No teda, podívej.
Mami, já…
Chceš, abychom skončili na ulici? Jestli jo, tak na to jdeš dobře.
- Ne, ty to nechápeš. - Není co chápat.
Vrať tu kočku tam, kdes ji našel, ať se nemusíme vystěhovat.
- Ale já… - To je mi fuk a vážně na to nemám čas.
- Vysvětlím ti to. - Dost.
Budeš lhát a já to nechci slyšet.
To ty jsi lhářka! Řekla jsi, že si tam otevřeme krámek.
Není to tak jednoduché.
Slíbila jsi to!
Nemyslela jsem hned.
- Proč mi neřekneš pravdu? - Chceš slyšet pravdu?
Bylo třeba, abys vystoupil z auta. To je celé.
A teď potřebuju, aby ta kočka zmizela!
Mám totiž už dost starostí, chápeš to?
Promiň.
Neboj se.
Já se nebojím!
Já ty peníze seženu a ten krámek otevřu úplně sám.
Však uvidíš.
Elmere.
Hej! Po schodech se neběhá!
To je kočka?
Co se to propána děje?
Jsem na všechno úplně sama.
Elmere!
Co si počneme, mami?
Nedělej si starosti. To mám dělat já, Elmere.
- Můžu ti pomoct. - Jen buď potichu.
Hej! Vraťte se!
Ty peníze jsou naše.
Jsou moje!
Na něj!
- Na to nemám čas. - Děcko jste nezmínila.
- Já myslela, že to nevadí. - Za děcka se připlácí.
Mám dost starostí, chápeš to?
Elmere.
Neboj se.
Ahoj, Číčo.
Proč je všechno tak složité?
To se ptáš mě, nebo…
Aha, mluvil sis pro sebe. Chápu.
Ty…
Elmere.
Propánajána. Elmere!
Ne. Ty jsi kočka, co mluví? To ne.
Řekni, až se sebereš, a já ti pak na všechno odpovím.
Jak to, že umíš mluvit?
Byl jsi ke mně laskavý.
Takže já ti tu laskavost teď oplatím, Elmere.
A to mi teď splníš sedm přání?
Takhle kouzelná nejsem.
A nebývají ta přání obvykle tři?
No, já potřebuju velkou pomoc.
Musím otevřít krámek, aby už máma neměla starosti.
Ale nemám peníze a…
A s tím ti můžu pomoct.
Já totiž jen nemluvím. Taky poslouchám.
Tady v docích zaslechnu spoustu věcí,
díky kterým si mladík jako ty může přijít na dost peněz k otevření krámku.
A co třeba?
Úžasný, ohromný,
opravdický,
létající, oheň chrlící
drak!
Jasně. Ne, draci nejsou skuteční.
To ani mluvící kočky.
To si nedokážeš představit, že bys v Šedohradu měl vlastního draka?
Jo, ale jak…
Jen si to představ.
Ty a tvoje máma budete mít po starostech.
Ty jo.
Mohl bych prodávat projížďky a sladkosti a suvenýry.
A konečně bychom si otevřeli krámek.
Jak mám toho draka najít?
To je ta snadná část.
On jenom vysedává na jednom mrňavém ostrově.
Ale jak se na ten ostrov dostanu?
To je taky snadné.
Zařídila jsem ti odvoz.
Mňau.
Pozdrav Sodu.
To lechtá.
Sodo.
- Ano? - Pozdrav ho.
Ahoj!
Už to chápe, Sodo.
Mám na ten ostrov jet na velrybě?
Tak narychlo nic lepšího nebylo.
Tak teda dobře.
Jen musím vymyslet, jak se držet.
- Sodo? - Elmere!
Vezmi mě na ostrov, kde je drak. Prosím.
- Sodo! - Ano, Číčo?
Radši už plav, co nejrychleji.
Nebo pomalu! To by taky šlo.
Užij si to. Čau!
Je to fajn kluk. Snad se neutopí nebo ho něco nesežere.
Nebo oboje.
Sodo, zpomal! Nemám se čeho držet!
Ale já slíbila, že poplavu rychle.
No dobře, ale ne až tak rychle.
Středně rychle. Dobře, to by šlo.
Chceš vidět, proč mi říkají Soda?
Ne. Ani…
Viděls to? Tak co, viděl?
Jo, viděl jsem to.
To jsem se naučila sama.
Bezva, Sodo.
Celé jsem to i sama vymyslela.
To je síla, viď?
Soumraky miluju.
Jednou bych chtěla doplavat až ke hvězdám.
Elmere!
Jsi vzhůru?
Jsi vzhůru, viď? Chrápeš. Věděl jsi to?
Nebo to bylo tvé bříško? Mluví, když má hlad?
Máš hlad? Dáš si něco jako pomeranč? Už je skoro ráno.
Jsme uprostřed moře. Kde chceš vzít…
Mandarinka?
Tadá!
Tohle je Mandarína.
Fakt senzační, viď?
Jo.
Nejlepší mandarinky ve městě.
Nebo teda na vodě.
Nejlepší, co kdy ochutnáš, to je jasné.
Poslední zastávka před ostrovem, tak si udělej zásobu.
- Jsou výborné. - Viď?
Tak co ty na to? To měl být vlak.
Podívej, udělala jsem si nos!
Dívej, je jako ten tvůj. Rychle, než praskne.
To ujde.
Díky!
To jsem se naučila sama. Pohodička.
Ty jo.
- To bude on. - Jo.
To je Divoký ostrov.
Řekla jsi Divoký ostrov?
Jo. Kvůli těm divokým zvířatům.
Divokým zvířatům?
Jo. Mají fakt veliké a špičaté zuby a drápy.
Cože?
- Jo. - Počkej.
A toho draka chytili, aby pořád dokola zvedal ostrov.
- Proč by to dělali? - Protože se potápí.
- Takže ho mám zachránit? - Ta kočka ti nic neřekla?
Ne!
No, tak překvapení!
Je po mně.
Šťastnou cestu!
Neboj, draku. Jdu tě za…
Tak jo.
Nechte ho!
Dost! Dejte pokoj, povídám!
Přes ten kravál sotva slyším Saiwu.
Díky Saiwovi nás drak znovu zachránil,
a vy se odvděčíte takhle?
Tiše. Není důvod k obavám.
Přivedl jsem k nám tohoto draka,
a dokud nás bude zvedat,
moře nás nikdy nepohltí.
Hej!
Tiše. Uklidněte se.
Mám na to odpověď a Divoký ostrov zachráním.
Já už to nesnesu.
Saiwův drak už ostrov skoro neuzvedne.
Jen si ho poslechněte.
Pokaždé se potopí víc. Už nemám domov.
Nejdůležitější je zůstat v klidu.
Málem jsem se utopil. Příště to můžeš být ty. A ty a ty!
Hej!
Sklapni, Tamire!
Kwane?
Ano, Saiwo?
Přiveď ho ke mně.
Pšt!
Nech toho. Přestaň.
Nechci se utopit.
Tamire.
Poslouchej. Naháníš ostatním strach.
Promiň, Saiwo. Jenom se nechci utopit.
Nechci se utopit! Já…
Klid. Všichni jste v bezpečí.
Buďte zticha!
Nechte Saiwu mluvit.
Když podlehneme panice, nedokážu vás zachránit.
Ani nikdo jiný.
Prosím. Žádám vás jenom o důvěru.
Drak…
Drak dělá, co mu řeknu.
- Ty musíš taky. Když říkám, ať přestaneš… - Ale…
Ale co?
Chyť ho, Kwane!
Pusť se!
Kwane!
Dostaň ho dolů! O draka nesmíme přijít.
Přiveď vřešťany. Draka i to dítě vystopujeme.
Hlavně nepanikařte. Našeho draka znovu chytíme.
On se schová.
Přede mnou se neschovají.
Jo!
Dokázal jsem to!
Zachránil jsem úžasného, ohromného, opravdického, oheň chrlícího…
draka?
Nechci ti ublížit, draku.
Asi jsem si něco udělal.
Tys mě zachránil!
Mám šťastný den.
Tak moc, že snad vybuchnu. A teď ti pořádně poděkuju.
Copak? Ty na objímání nejsi?
Jsi na to moc velký frajer?
Jo, já taky.
Jsi opravdický?
Jasně že jsem. Kdyby ne, zvládl bych tohle?
Ne.
Tak co myslíš?
To není dobré.
Ještě na tom dělám.
No dobře. Jo, nějak to vymyslím. Tak jo.
Draku, zachránil jsem tě, takže jsi mi zavázán. Že jo?
Položil bych za tebe život.
Ne, to nemusíš…
Pro tebe bych vysušil oceány ohněm a zničil hory svým řevem.
To není po… Počkat, to bys dokázal?
Ne.
Nic takového.
Z velkých vodních ploch je mi mdlo a ohně se bojím.
Může hodně bolet.
A tohle bolí teď. Kolik mám zdvižených křídel?
Jedno, ale to druhé je nějaké schlíplé.
Tohle mám za to, že jsem ostrov furt zvedal?
Já říkal, že to nefunguje. Jinak už bych byl velkodrak.
- Co? - Velkodrak.
To úplně nejlepší na světě.
- Pojď se mnou. - Ne!
To bolelo ještě víc.
Hochu, kde jsi?
Jejda.
- Promiň. - Proč jsi to…
Chtěl jsem letět, ale křídlo mi neslouží.
Bezva. Fakt bezva.
Trčím na ostrově plném zvířat se špičatými zuby.
Zachránil jsem draka, co nemůže lítat?
Bojí se vody?
Má strach z ohně?
Ale draci oheň chrlí.
Já ne.
Dokážeš vůbec něco?
Umím tohle.
Moment.
Počkej, většinou jsem zpocenější.
Přestaň.
- Ty sis… - To bylo podpažím.
Hele. To jsem ti chtěl ukázat.
Tak budu vypadat, až získám svůj oheň. Až zachráním ostrov.
Chápeš?
Ani ne.
Draci sem na Divoký ostrov létají už tisíce let.
Protože když je nám 100, což je v lidských letech jen 100 děleno 10, což je…
Což je…
- Deset. - Deset! Řekli jsme to zároveň.
Když je nám deset let, musíme na ostrově splnit zkoušku dospělosti.
Jako včely na kytce, ale s draky místo včel.
A je to ostrov, ne kytka.
Musíme Divoký ostrov zachránit před potopením, což se děje každých 100 let.
Když to dokážeme, stane se z nás velkodrak,
který chrlí oheň, je svalnatý, chytrý a statečný jako tenhle.
Až ostrov zachráním a získám oheň, budu taky tak vypadat.
Vždyť už jsi ostrov zachránil. Já to viděl.
Ne. Tak mě k tomu nutí Saiwa, ale to není ono, protože se pak potopí ještě víc.
A tam nahoře je to děsivé a ohnivé.
Tak jak to máš udělat?
To netuším.
Já přes odpovědi nejsem.
- Ale odpověď existuje. - Ne.
- Musí to jít nějak vymyslet. - Ne. Jedině Aratua.
- Kdo to je? - Je to hodně starý želvák.
Byl tu, když ostrov zachránil Horácio, takže draky zná.
Nakreslil i tohohle.
- Tak pojďme za ním. - Akorát že nevím, kde je.
Ale no tak!
Když jsem přiletěl, hledal jsem ho
a hledal a hledal.
Říkal jsem si, že by tu nechal znamení nebo mapu nebo něco, no ne?
Proč se tak tváříš?
Pomůžu ti.
To bys pro mě udělal?
Ano.
Ale až budeš velkodrakem, pomůžeš ty mně.
Jasně.
Budeš v mém představení v Šedohradu.
Akorát že po té zkoušce se mám vrátit domů.
Bude to paráda.
Přiletí za mnou celá rodina, já vychrlím oheň a oni zajásají.
No jo, ale já tě zachránil. A nemusí to být napořád.
Jen potřebuju pomoct vydělat na krámek. Jsme dohodnutí?
Tak jo, platí.
- Tak jo. - Budu ti říkat Kluk přes odpovědi.
Elmer. Jmenuju se Elmer.
No jasně že máš parádní jméno.
Moje jméno je Boris. Nic moc, ale sedne mi k obličeji.
- Já lhal. Ten prd nebyl z podpaží. - Nechci to vědět.
Jdou pěšky.
Drak má určitě vážně zraněné křídlo.
Vážně zraněné?
Ale ne!
To je katastrofa! My se…
- Poslouchejte! - Jak můžeš vystát toho prcka? Zbav se ho.
Komu říkáš prcek?
Nezbavím. Způsobil by paniku. To přece víš, Kwane.
Co když je to poslední šance utéct?
Klid.
Saiwo!
Je blízko.
Můj brácha Horácio mě naučil plivat fakt daleko.
Určitě trefím ten strom. Chceš to vidět? Elmere?
- Můžeš radši vyhlížet šipky? - Dobře.
Mám teď fakt hlad. Nejradši jím skunkovku páchnoucí.
Myslíš, že tu nějaké jsou? Hele, šipka!
Ne. Hele, šipka! Ne, falešný poplach.
Víš co? Šipky budu hledat já, jo?
Jasně.
Buď potichu, ať se můžu soustředit.
Panečku.
Jsou v tom všechny jahody světa!
Na moje věci v batohu nesahat. Jasné?
- Vážně? - Fakticky.
No dobře.
A proč?
- Potřebuju to všechno. - Proč?
- Prostě proto. - Je to důležité?
- Jo! - Důležitější než ta šipka?
Aha. Bezva. Tudy.
Jo! Aratuo, už běžíme.
Co to bylo?
- Jde po nás Saiwa! - Jde po nás?
Jde po nás!
Tady to přebrodíme.
Elmere?
Pamatuješ, jak jsem říkal, že je mi z vody mdlo?
Pojď, Borisi. Nechci se nechat sežrat někým s ostrýma drápama nebo ostrýma…
zubama!
- Krokodýlové! - A voda. Nezapomeň na vodu.
A jde sem Saiwa!
Nemůžu se vrátit. Na tom kopci je to děsivé. Ten oheň mě spálí.
Nedostanou tě. Zařídím to.
Ty jo. To je bezva odpověď. Nic nás nezastaví.
Možná kromě něho!
Co ty tu provádíš, draku?
Douglasi, Winifrede, hned se vraťte.
Děti! Není to bezpečné, vy zlobiví plazíčci!
Opatrně, jo?
Vymáčknete ze mě duši.
Všechno je to tvá vina, draku.
Co to vyvádíš? Takhle se tu lážo plážo toulat.
Tohle není zrovna lážo plážo.
- A co je propána tohleto? - Říká se tomu Elmer.
Ten je přes odpovědi. Pomůže mi zachránit ostrov.
Rychle, tudy!
Ty a zachránit Divoký ostrov?
To si ze mě utahuješ.
Hej, netahejte mě!
Rychle, Borisi. Musíme na druhou stranu!
Tak kde jsem to byl?
Překousnu tě vejpůl.
Honem, Borisi!
Je to děsná dřina.
Elmere!
Ty zloději draků!
Bereš to za špatný konec, krokodýle!
Jmenuju se Cornelius. A souhlasím!
Co se to děje?
To ne. Pojďte, drobotino. Rychle. No tak, zalezte.
Elmere!
- Rychle! - Nemáš lepší odpověď?
Tahle mi moc nevyhovuje.
A jde sem Saiwa.
- Nechci se vrátit! - Pojď.
Ne, nemůžu.
Saiwo, je tady tvůj drak.
Je tady!
Elmere!
Koukej, Borisi. Je tvoje.
Jahodové.
- Jahodové? - Pojď si pro něj.
Jahody jsou skoro tak dobré jako skunkovka.
Chyťte ho.
Koukej se na mě, Borisi. Koukej na mě. Pořád se posunuj.
Už tam budeš.
- Elmere. - Honem!
Borisi!
Propána.
Chyť se lízátka.
Pomoc!
Držím vás.
Saiwo!
Kwane!
- Neudržím je. - Ale už ho mám.
Děti! Pomoc!
Kwane, zachraň je!
Kwane! Potřebuju tě.
Kwa…
Kwane!
Přestalo to.
Prozatím. Ale stane se to znova
a znova a znova.
Tak pojďme dál.
Nemáš ještě ty jahodové sladkosti?
Ne. A od batohu tlapy pryč, jasné?
No, určitě bych šel rychleji, kdybys mi ukázal, co tam máš.
Ne.
Ale no tak.
Hej.
Borisi, dost.
Fakticky? Proč?
Nemám čas to vysvětlovat. Ostrov se potápí, pamatuješ?
No jo.
Pojďme.
Douglasi, Winifrede, tolik jsem se bál. Kde je George? Georgi!
Jsem naživu?
Naživu. Rozhodně naživu.
Hej, přestaň! Nech toho!
Děti moje, tady jste.
Děkuju ti, Kwane.
Saiwo.
- Potápí se rychleji. - Teď si děláš starosti?
Teď ne, Kwane. Teď ne.
Já toho draka držel. Proč jsi mě nutil se vrátit?
Poslouchej mě.
Když toho draka nechytíme, celý ostrov zmizí.
Všichni spoléhají na mě.
Rozumíš tomu? Na mě.
Časem budou spoléhat na tebe.
- Nesmíš je opustit. - Ale náš domov bude pryč.
Ještě máme čas draka chytit.
Věř mi.
Hej, kámo, co myslíš?
O čem?
- Docela dobré. - Super, bude to naše kamarádské pískání.
Protože jsme teď kámoši.
Já na pískání moc nejsem.
Jako fakt? Co když potkáme divoké zvíře,
zase si zraním křídlo nebo uvidíme Saiwu a ostatní?
Jak na sebe zavoláme?
Co třeba zakřičet „pomoc“?
Ale no tak, to může každý.
Na to ani nemusíme být kámoši.
To nebylo vtipné!
Ty se bojíš?
Ne! Jsem opatrný. V tom je rozdíl.
Odkud máš tu šálu?
Je tak měkoučká.
Je fakt příjemná na kůži. No tak, sáhni si.
Borisi.
Ve skutečnosti to není měkká šála, že ne?
Georgi, koukej, koho tu máme.
Ne, to není možné. Děláš si srandu.
Elmere? Cítím se hodně opatrně.
Bude ze mě hrdinka.
Chytila jsem Saiwova draka.
Chytili jsme ho oba.
A co je tohleto? Vypadá to sladce a žvejkavě.
Sašo, já si kousnu první.
A já přivedu draka Saiwovi.
To teda ne. Udělám to já.
Vypadáš úplně jako slaďoučký, šťavnaťoučký meloun
s trochou srsti navíc.
Přestaň, Sašo.
Sašo.
Elmere!
Pomoc!
Je můj!
Ne! Ten sladký zákusek je můj!
Počkejte! Mám něco sladkého!
No jasně.
Ne, něco mnohem sladšího. Skořicovou žvejku!
Každé kousnutí uvolní nálož lahodné a sladké chuti.
Nic takového jste ještě neochutnali, bude to zlatý hřeb celého vašeho života.
Je z jednoho dalekého městečka a chutná jako domov.
Mňam.
- Jo, dej mi to. - To chci já.
- Je to moje! - Moje!
Mám jenom jednu, tak si ji musíte vybojovat.
Elmere?
Borisi!
Potápí se.
Každé ráno, každou noc se potápí!
Co je, Borisi?
Volám tě.
- To chápu. Ale co chceš? - Aha, dobře.
- Musím popadnout dech. - To není dobrý nápad.
Létání mi jde líp než chůze.
Čím dřív najdeme Aratuu, tím dřív zmizíme.
Cože?
Říkals, že z batohu nic nebrat, ale těm tygrům jsi dal skořicovou žvejku.
Takže nové pravidlo je nic nebrat, pokud nehrozí smrt?
Dech už jsi asi popadl, tak pojď.
Tak jo. Je Hnědohrad tvůj domov?
Šedohrad. Jmenuje se to Šedohrad.
Jenom tam bydlím, ale můj domov to není. Dřív jsme s mámou měli krámek.
- A to je tvůj domov? - Teď už ne.
- A kde máš domov? - Teď žádný nemám.
Ale budu mít, až otevřu krámek.
- Ten, cos měl. - Ne, nový.
Takže bude jiný, protože je nový?
Ne, bude stejný.
Elmere!
Elmere, jsi v pořádku?
Jo. Nic mi není. Ale dej si pozor, kam šlapeš.
Někdo tu narafičil past.
Cože?
Božínku.
Elmere, to musíš vidět.
Je tady tolik rozkošných myších potvůrek.
Nazdárek.
Co? Aha, už to chápu.
No jasně, ta past je pro mě.
- Musíš mě odsud dostat. - Neboj, vím, co dělat.
Hoď mi svůj batoh, svetr, triko, gatě, všechno.
Dobrý nápad. Uvážeme z toho lano.
Jo, to bude lepší.
- Počkat, cos myslel ty? - To neřeš, zkusme tamto.
Něco tady je!
Borisi.
Tady máš klacek. Chyť se.
- Nedosáhnu, Borisi. Musím ven. - Dobře.
- Borisi, musíš mi pomoct! - Momentík!
Borisi?
Elmere!
Elmere?
Elmere!
- Odpověz mi! - Nechoď sem.
Je to k ničemu.
Jen máš strach.
Neboj, dobře to dopadne.
Nebuď blázen.
Jsme v díře na potápějícím se ostrově.
Nedopadne to dobře.
Já vím, že máš hlad.
Něco ti najdu, slibuju.
Má rád mandarinky?
Máš mandarinky?
Moje děťátko je zbožňuje.
Dej si.
- Já jsem Iris. - Já Elmer.
Ty jsi Saiwovi odvedl draka.
Ta past měla být pro vás, ale spadla jsem sem já a moje děťátko.
To mě mrzí.
Proč jsi to udělal? Proč jsi toho draka odvedl?
- Musel jsem ho zachránit. - Ale kdo zachrání nás?
Saiwa nás tím ochraňoval.
Kdyby jo, ostrov by byl zachráněn na sto let
a Boris by už dávno byl velkodrak, víš?
Jen chci, ať je to zase v pořádku.
Bude.
Jdu s Borisem k Aratuovi pro skutečnou odpověď.
A pak budeme v bezpečí?
Určitě.
To by se mi tak ulevilo, kdybychom nebyli uvězněni v téhle díře.
Boris je nahoře. Pomůže…
Nech ho být!
Miminko! Ty rozkošné škvrně.
- Borisi, skočils dolů. - Jasně. Abych pomohl kámošovi.
Ale jak se dostaneme ven?
Hej! Přestaňte se rvát!
Dost! Slez! Saiwo, tam dole něco je.
Klid, Tamire.
- Saiwa říká, ať se uklidníte. - Všichni sklapněte!
Draku, můžeš vylézt.
Neublížíme ti.
Slibuju.
Jsem tu jen já, Saiwo. A moje děťátko.
Iris?
- Pojď, Saiwo. - Počkej.
- Jdeme. - Musíme jim pomoct.
To nemůžou přestat?
Ticho. Tak ticho.
Vydrž, Iris. Dostaneme tě ven.
Počkej!
- Copak? - Já je slyšela, Saiwo.
Draka a toho kluka.
Ten kluk říkal, že draka odvede na kopec.
To je nesmysl. Drak to tam nesnáší.
Ten kluk se nechce utopit. Nikdo z nás to nechce, Saiwo.
Jestli mu teď někdo může pomoct, tak jedině ty.
- Jdeme na kopec! - Nejdřív ji vytáhneme.
Za chvíli se můžeme potopit, není čas.
Kwane!
Ne, to nic.
Vidíš?
Dobře to dopadne, Iris.
Vřešťani, pojďte.
Už jsou pryč.
Byla jsi moc statečná.
Díky, Iris.
Elmere, Saiwa všem zvířatům zakázal tam chodit,
ale já vím, kde je Aratua.
Snad tu odpověď zjistíte. Kvůli nám všem.
Odsud už musíte sami.
Neboj. Půjdu první.
Tak jo. Jasně.
Jsi v pořádku, Borisi?
Jo, jen jsem nervózní a cítím úzkost a strach.
A dělá se mi mdlo.
Pardon.
To bude on.
- Já omdlím. - Dýchej. Hlavně pořád dýchat.
Zeptáš se ho ty? Udělej to za mě, prosím.
Tak jo.
Prastarý Aratuo.
Jdeme se zeptat,
jak má drak zachránit Divoký ostrov.
- A vyléčit mi křídlo. - A vyléčit Borisovo křídlo.
Pokud se v tom vyznáš.
Boris je drak, co přišel zachránit ostrov.
- Zeptej se na můj oheň. - Mohl bys drakovi říct, jak získat oheň?
I třeba formou hádanky nebo…
- Rébusu? - Ne.
Nebo nějaký úkol, co musíme splnit. Nebo něco.
My totiž nemáme moc času.
Aratuo?
Prastarý Aratuo?
Co když tady má…
No jo, jasně.
Tam měl zadek.
Aratuo?
- Víš co? Zkus to ty. - Co? Ne.
- Řekni mu to. - Nemůžu.
Elmere!
Prostě to udělej. Tak běž!
- Je tohle normální? - Počkej chvilku, Borisi.
Elmere? Aratuo?
Hledáme tě tak dlouho.
Aratuo!
Co říkal, Elmere? Můžu jít za ním?
- Ne. Nechoď tam. - No tak, mrknu se.
- Chci… Aratuo! - Nechoď tam.
Promiň mi ten krunýř, byla to nehoda.
- Dost! - Aratuo!
Je mrtvý!
Je mrtvý?
A co mám dělat, Elmere?
Já…
Pojď, Borisi.
Musíme pryč!
- Borisi, není ti nic? - Jen si musím lehnout někde v teple.
- Postarám se o tebe. - Elmere?
Mluvili jste s Aratuou? Víte, jak nás zachránit?
Mluvili.
To je báječné!
Jo, ale před tou zkouškou dospělosti
si Boris musí odpočinout, víš?
Jistě, na to znám skvělé místo.
Úplně nahoře je sucho a bezpečno.
- Tam si odpočinete. - Díky, Iris.
Ne, to já moc děkuju vám.
Určitě máš hlad.
Říkals, že to není pro mě.
Na to zapomeň.
Klidně ber.
Tím jsem přeřezal ty liány.
S tím jsem v jámě uviděl Iris.
Máš rád mandarinky, Borisi?
Mandarinky?
Ne, ty jsou pro tebe.
Ty jíš jenom slupku, a ne ten vnitřek?
No jasně.
Tak to nám to vyjde ideálně.
Zapomněl jsem, jak jsou dobré.
Když se můj brácha Horácio stal velkodrakem, přinesl mi mandarinky.
Slyšel jsem jeho pískot na obloze nad Modrozemí.
Všichni byli tak hrdí.
Na mě nikdy nikdo hrdý nebude.
- Můžu ti říct tajemství? - Jasně.
Vlastně se mi ulevilo, že už ode mě nikdo nic nečeká,
protože já bych to popravdě stejně nedokázal.
To doopravdy cítím ve svém nitru.
Určitě bys byl skvělým velkodrakem.
Ty vždycky víš, co dělat, Elmere.
Zdá se, že se ničeho nebojíš.
No, já…
Nevím, co bych si bez tebe počal. Shořel bych na kopci nebo utonul v moři.
Máš pravdu. Nebojím se ničeho.
Jenom si odpočiň. Až se vzbudíš, budu znát odpověď.
Vážně to byl můj šťastný den.
A zítřek bude ještě šťastnější.
Promiň. Moc mě to mrzí.
Promiň, Elmere.
Mami?
Moc mě to mrzí, Elmere.
- Ale co? - Přinutil mě říct, kde jste.
- Musím chránit děťátko. - Tak je to pravda.
Borisi!
- Vstávej! - Já nespím!
Podívej, jaké potíže jsi nám způsobil, ty ničemo!
Nepřibližuj se.
- Borisi, stůj. - Půjdeš se mnou!
Borisi, řekni mu, žes mluvil s Aratuou a víš, jak zachránit ostrov.
Mluvils s Aratuou?
Řekl nám skutečnou odpověď, ne Saiwovu.
Tak to může celé zastavit.
Ne, to nemůže.
Že ne, draku?
Elmere, pomoz mi.
Aratua mu nepomohl, protože je mrtvý.
- Mrtvý? - Mrtvý?
Elmere.
- Já… - Jak jsi mohl?
Pamatuješ, jak jsi k nám přišel?
Netušils, jak ostrov zachránit.
Pomohl jsem ti udělat to, o čem jsi viděl, že to sám nedokážeš.
Prosím, Elmere.
Teď stačí, když půjdeš se mnou.
- Zas ostrov zachráníme. - Já tam nechci.
Společně.
- Nemůžu. - Nech ho!
Ticho, kluku! Je to náš drak, ne tvůj.
Ne, Borisi!
- Draku! - Já nechci.
- Ne! - Elmere!
Moje křídlo!
Já říkal, že létání mi jde líp než chození.
Můžeme odejít. Zpátky do Šedohradu.
Jo.
Snad tu odpověď zjistíte,
kvůli nám všem.
Toho draka chytili,
aby pořád dokola zvedal ostrov.
Proč?
Kořeny. Táhnou to dolů.
Když zvednutím přetrhneš kořeny…
- Co? - Zachráníme ostrov.
- Kořeny? - Znám odpověď!
Protože jsi kluk přes odpovědi! Já věděl, že to zvládneš.
- Jde se na to! - Jo!
On… Podívejte! Já to věděl!
Hurá!
- Naděje žije. - Já to věděl!
Ten drak je k ničemu a ty taky, Saiwo.
Ještě ho chytíme.
A co z toho? On ostrov nezachrání!
A ty taky ne. Ani přes všechny tvoje řeči.
Tamten skrček to věděl už od začátku!
Já ti naslouchal. Věřil jsem ti.
Kwane?
Ale teď už ne.
Já z téhle potápějící se zabahněné díry mizím!
Budu se starat o sebe a vy se klidně společně utopte.
Panebože. Co se stalo?
Elmere, je tam prasklina.
Co teď?
- Musím tě uvázat, jo? - Cože?
Ne! To byl Saiwův nápad a…
- Klid. Poslouchej. - To nebude ono.
Když ho zvedneš dost, přetrhneš kořeny.
Ne. Podívej se kolem. Pokazím to…
Nepokazíš. Půjdu s tebou.
- Uděláme to spolu. - Mně se to nezdá.
Osvobodil jsem tě. Osvobodím i ostrov. Tohle je ta odpověď.
Tak rychle.
Tak, Borisi, leť!
Zvedej!
No tak! Ty to dokážeš! Zvedej!
Už to bude. Pokračuj.
To je ono. No tak, ještě kousek!
To je ono, Borisi, to je ono!
Borisi? Co se děje?
Jsi v pořádku? Musíš zvedat.
- Zvedej! - Znám odpověď.
No tak! Zvedej!
- Nemůžeš tu být, Elmere. - Co?
- Vysadím tě. - Ne! Borisi, prosím!
Prosím! No tak!
Zvedej!
Zvedej! No tak, kamaráde!
Rychle, odvaž mě.
Borisi, musíme odsud pryč.
- Ale já už to chápu. - Nehýbej se.
Za letu jsi řekl, že to dokážu, a já tomu poprvé uvěřil.
- Nehýbej se, řežu to. - Ucítil jsem to v nitru.
Už není čas. Ostrov je vyřízený.
Poslouchej. Nešlo to, protože neznáš odpověď.
- Dost! - Já jo.
- Ne, přestaň! - Musím dovnitř.
Musím to udělat sám.
Ne! Víš, co se stane. Tak přestaň!
- Nemůžu. - Ty tam shoříš.
- Pleteš se. - Můžu ti pomoct, jen mě nech.
- Tak přestaň! - Ne. Musím tam jít. Pusť mě!
Nikdy nebudeš velkodrakem!
No tak.
Nech mě být.
Ne! Musím nás z toho průšvihu dostat!
Nech mě být, povídám!
Mám tě dost.
Saiwo?
Hej, dej mu pokoj. Musí najít pitnou vodu, příbytek, jídlo
a takové maličkosti, abychom neumřeli!
Možná pro vás ještě něco mám.
Od tebe vůbec nic nepotřebujeme.
Snažil jsem se…
Já myslel, že pomáhám.
Pomáháš?
Já jsem pomáhal.
Když se ostrov začal potápět, šel jsem za Aratuou, ale už nežil.
Věděl jsem, že strachem utoneme dřív než v moři, tak jsem jim pravdu tajil.
A když přiletěl drak, mysleli jsme, že jsme zachráněni.
Ale on byl bláhový a vyděšený.
To neříkej. Znovu a znovu pro vás ostrov zvedal.
Ano, využil jsem ho, abych nás ochránil.
K čemu jsi ho využil ty?
Já ho nevyužil. Jsme přátelé.
Ach tak.
Považoval tě za přítele.
Já…
Bláhový.
A vyděšený.
Borisi!
Borisi?
Promiň, Borisi.
Ne. Měl jsi pravdu. Nedokážu to, Elmere.
Nedokážu nikoho zachránit.
Nedokážu vůbec nic.
Moc se bojím.
Taky se bojím.
Bojím se pořád. Snažím se všechno vyřešit, ale nejde to.
I ty?
Jdi si pro svůj oheň.
Já tady na tebe budu čekat, až se vrátíš.
Děkuju.
Borisi.
No tak, Borisi, prosím.
Borisi?
Borisi!
Borisi, dokázal jsi to!
Borisi! Jo!
Ano!
Jo!
- Borisi! Tys to dokázal! - Tos měl vidět, Elmere.
Bylo to tam jako v nitru mého bachoru.
No, ty malůvky velkodraků moc věrohodné nejsou, viď?
- Já tam podobu vidím. - Jo? Jsem velkodrak.
Borisi? Elmere?
Jen vám chceme poděkovat.
Děkuju, Borisi.
Díky, Borisi.
Myslím, že tohle je tvoje.
Podívejte! To je Saiwa.
Já myslel, že dělám správnou věc.
Myslel jsem, že mám odpověď.
Neměl jsem nic.
Omlouvám se.
Víš, co teď Divoký ostrov potřebuje?
Potřebuje tebe…
a vás všechny, abyste vyprávěli můj příběh. A zakreslili ho sem.
Bez těch svalů.
Aby až se ostrov za sto let bude zase potápět a přiletí další drak,
tak ho nesvážete, nebudete ho honit ani děsit.
Budete jeho přáteli.
Máš mé slovo, Borisi.
Uděláme to.
Tamire.
- Ahoj, mějte se! - Ahoj!
- Sbohem.
Čau, meloune se srstí!
Ahoj, Divoký ostrove.
Kwane! Podívej se, Kwane.
- Nemůžeš být chvíli zticha? - Ale no tak, Kwane. Jé, Elmer!
- Sodo! - Dokázals to.
- Co dokázal? - Pomohl mi zachránit ostrov, Kwane.
Radši si sežeň odvoz zpátky!
Jsem na tebe hrdá!
Měkké přistání.
Jo. Pěkná práce.
Takže tohle je Hnědohrad.
Šedohrad.
No jo. Tak co mám dělat?
Nic.
Cože?
Chceš letět domů.
Zapískat na svou rodinu přes mraky nad Modrozemí, ne?
Na jasně. Ze všeho nejvíc.
Ale co ten krámek?
A vyřešení tvých problémů? Co si počneš?
Něco vymyslím.
Ty máš strach?
Jo.
Já taky.
- No, takže to je asi… - Já…
- Sbohem. - Konec?
Rád jsem tě poznal.
Uvidíme se, Borisi.
Kdybys mě potřeboval…
Elmere!
Máma tě hledá. Už ti skoro vystydla večeře.
- Večeře? - Elmere!
Mami.
- Mrzí mě to, mami. - Mě taky.
Měl jsem strach.
Taky jsem se bála.
A je to, Delo.
Výborně, ano.
Nazdárek.
- Pojď. Mami, půjčíš mi klobouk? - Ten mám ráda.
Díky, mami!
- Ale ne. - Ne! Elmere!
Napadlo mě, že až se stanu velkodrakem,
budu dělat, že odletím, ale pak… Hej!
Co ti tak trvalo?
- Nesu rekvizity. - Dobře.
- Jasně, Callie. - Máme plán.
Vypadá to parádně. Určitě umíš žonglovat?
Mandarinky?
Můj táta říkával, že z draků bývají ti nejlepší přátelé.
Podpoří vás, když se nejvíc bojíte,
i když se třeba taky trochu bojí.
Ale jestli si říkáte, že draci jsou jen výmysl,
stejně se hodí pořád pozorně naslouchat.
Protože co kdyby?
Zlaté lístky a mandarinky
na divokém,
Divokém ostrově.
Kulaté tlapy, v nich ostré drápy
na divokém,
Divokém ostrově.
Na svých křídlech poletíš oblohou,
tvůj oheň noc rozsvítí.
Když cestou budeš padat únavou,
tvé břemeno ti odlehčím.
Na svých křídlech poletíš oblohou,
až strach v noci pocítíš.
Na tvé otázky odpovědi nemám,
ale dnes v noci tě pohlídám.
Úsměvy klidné, sny rozplynulé
na divokém,
Divokém ostrově.
Hruď pýchou se dme, když drak vzlétne
na divokém,
Divokém ostrově.
Nikoho neztratím,
já všechny zachráním
na našem Divokém ostrově.
Na svých křídlech poletíš oblohou,
tvůj oheň noc rozsvítí.
Když cestou budeš padat únavou,
tvé břemeno ti odlehčím.
Na svých křídlech poletíš oblohou,
tvůj dech noc osvítí.
Tvé otázky odpovědi nemají,
ale na cestu já ti posvítím.
Na svých křídlech poletíš oblohou,
tvůj dech noc osvítí.
Tvé otázky odpovědi nemají,
ale na cestu já ti posvítím.
Překlad titulků: Vojtěch Ulrich