Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRESENTA
El meu pare va néixer fa molt de temps,
però era un nen com qualsevol altre,
sovint amb els genolls pelats i amb molta imaginació.
- Ho has trobat? - Encara no.
Era molt bo trobant coses.
- Sí, ja ho tinc, mama. - Queden piruletes?
És ell, per si t'ho estaves preguntant.
Sí!
- Passo! - Bon dia, Elmer.
Bon dia a tothom.
Tant se val el que sa mare demanés, ell ho trobava en un no res.
Hola, senyor Linson!
Bon dia, Elmer.
Vigila, Rosie.
Genial, Elmer.
Just a temps pel capritx dolç del Sr. Williams.
La de maduixa és la meva preferida.
- Gràcies. - A tu!
Qui ho diria, que és dentista!
Teniu gomes?
De les que aparten la barba de la sopa?
- Elmer? - Ara mateix.
El meu pare estava a punt d'anar a llocs que no ha trepitjat mai cap nen.
Aquí tens.
Llocs perillosos, salvatges i estranys,
però ell encara no ho sabia.
Elmer, em pots ajudar?
- Bon dia, Dela. - Hola.
Bon dia, Elmer.
- Hola, Magda. - Què ens portes avui?
Mandarines.
A tothom els agraden perquè són fàcils de pelar.
Guaiteu!
Quant en demanes?
- Per a tu, 30. - Què et sembla, Elmer?
Bé, aquestes del fons estan massa madures.
- Els surten brots de dins. - Ai, carai.
Te'n donem la meitat.
Vint-i-cinc, Dela. Menys, impossible.
Vint, i el mes que ve te'n compro una altra.
Ta mare és dura de pelar, Elmer.
El meu pare vivia en un món que semblava que duraria per sempre,
però tot va començar a canviar
i les coses van complicar-se una mica.
I ara què fem, mama?
Tu no et preocupis.
D'això me n'encarrego jo.
Potser si ens quedem,
els clients tornaran i estarem bé com abans.
Em sap greu, però les coses no funcionen així.
- Però buscaré una casa a la ciutat. - I una botiga?
- Sí, és clar. - Però ja no tenim res per vendre.
Tens raó.
Hem d'aconseguir inventari per a la inauguració.
No calen gaires coses, només unes quantes per començar.
Queda una piruleta, però està esquerdada.
La vendrem més barata i amb això en comprarem de noves.
Podries trobar més coses per vendre?
Ja està, això és tot el que queda.
Ets molt bo trobant coses.
Fins i tot ens queden unes quantes monedes.
Amb això començarem.
Preparat per a una aventura?
Sí.
DESNONAMENT
Les últimes notícies!
Estem en recessió!
Qui se salvarà i qui s'enfonsarà?
Les últimes notícies.
Ja hem arribat.
- De debò? - Sí.
Ciutat Sempregrisa, la nostra nova llar.
Mira, Elmer.
No seria una botiga genial per a nosaltres?
Però està tot ple de fustes.
¿T'imagines quina pinta tindria
amb una capa de pintura i una mica d'atenció?
T'ho imagines?
Suposo.
Podríem posar llums a l'aparador.
I en un tres i no res, ens sentirem com a casa.
Trigaré un temps a estalviar prou diners.
Però quan els tingui, podrem començar de nou.
No et donis per vençut.
No pateixis, mama. No ho faré.
Tornarem a tenir una botiga.
Igual que abans, no? Com la que teníem.
Igual. Confia en mi, sí?
D'acord.
Només hem d'obrir aquestes portes. Preparat?
Un,
dos,
tres!
- Surt del mig! - Va!
La gata corre massa, Callie.
Vigila, nen.
Agafa-la.
Elmer!
Elmer, no t'allunyis de mi.
Va, ajuda'm amb això.
Ho hem de pujar fins a dalt de tot.
- No va dir res de cap nen. - Vaig pensar que no seria un problema.
Els nens costen més diners. Quatre mesos de fiança.
Això és una barbaritat.
Els nens criden i destrossen els mobles.
Si no hi ha mobles.
Perquè l'últim nen els va trencar tots.
Bé, l'anunci deia que estava moblat. Deixem-ho en una setmana de fiança.
Si us plau, Sra. McClaren.
Venim de molt lluny per començar de zero.
Fins i tot ens hem portat cadires.
Tres setmanes.
Ai, genial.
Ho sento, però no ets pots refiar de ningú últimament.
- No és personal. - Sí, és clar, l'entenc.
I res d'animals, són pitjors que els nens.
Res d'animals. No en tenim.
El lloguer es paga cada dimarts
i ja em conec totes les excuses, així que estalviï-s'ho.
- Entesos? - Sí, els dimarts, el lloguer.
Mama, veig la nostra botiga des d'aquí.
Mira, es veu perfectament.
Llavors aquest pis és el lloc ideal.
Mira, podem estalviar per a la botiga aquí.
Aviat tot serà com abans.
Ja m'estic acostumant a l'aixeta.
Què dius?
Que ja sé com fer que no t'esquitxi.
Molt bé, Elmer.
Hola, senyora McClaren. Mira, Elmer, tenim visita.
Hola, senyora McClaren. Com està?
Bé, és dimarts. És el dia de les històries dramàtiques.
- Fa que sem posi malament el sopar. - Em sap greu.
El lloguer.
Les canonades fan soroll i perden aigua.
Li pago la meitat del lloguer fins que estiguin reparades.
Si arreglo les canonades li hauré d'apujar el lloguer.
Tot costa diners, Dela. Es pensa que no tinc problemes, jo?
- Eh, mama! - Fins la setmana que ve.
Trobaré la manera d'aconseguir diners.
I no t'hauràs de preocupar més. Serem tu, jo i la nostra botiga nova.
Necessito unes monedes, d'acord?
- Però són per a… - He de fer unes trucades.
Baixa amb mi.
No te'ls gastis tots.
- No obrirem la botiga sense diners. - Són unes monedes.
- Però com…? - Hola.
Sí, truco per l'anunci.
Tinc camioneta pròpia. Ja no cal?
- D'acord, adeu. - Mama?
Tranquil, una més.
Hola, mira, truco per l'anunci.
No, tinc camioneta i el primer trajecte és gratis. D'acord.
ES BUSQUEN CONDUCTORS
Però mama, potser puc ajudar.
Necessito que callis un moment. Hola.
Sí, truco per l'anunci.
No, un moment! Jo tinc camioneta pròpia…
Deixa'm estar!
Callie, ajuda!
Fuig! Ves-te'n.
Busca llet a un altre lloc.
Estàs bé, Gertie?
- Estàs preparat, Eugene? - Sí!
Som-hi!
És una nit fosca i tenebrosa.
El vent udola.
Una terra llunyana trontolla i amenaça a caure en l'oblit.
Moltes gràcies.
Els animals supliquen: "No ens pot ajudar ningú?"
Gràcies.
Sí! Una persona els pot ajudar.
Una persona que ha viatjat amunt i avall.
Gomes en venda!
De tots colors, al millor preu. De pressa, que s'acaben.
- …increïble, brillant, musculós… - Gomes per a cada ocasió.
Vermelles, blaves. Gomes? Fa cara de necessitar gomes.
Un drac increïble, valent i que escup foc pels queixals!
- Gomes? Tan barates que quasi són gratis. - Barates? Gratis?
Només avui.
Només avui?
- Deia… - Ai, de pressa.
- Sé que necessita gomes. - Un drac volador!
- Se les pot posar! - Quina ganga.
- Gràcies, senyora. - Eh!
Ens has pres la clienta! Estava a punt de donar-nos la moneda.
Bé, ara és meva.
No, perquè nosaltres érem abans aquí fent l'espectacle.
Sembla que les gomes són millors que l'espectacle.
D'acord. Et dic com ho farem.
O em dones aquesta moneda o alguna cosa d'aquesta motxilla.
- No. - Segur que tens alguna cosa de profit.
- És meu. - Però em deus alguna cosa.
No és veritat!
I tant.
Surt d'aquí!
La tinc, Callie!
-Eh! Aquests nens… - Elmer, va.
- Anem cap a dalt. - Veniu aquí!
Si tu em robes, jo et robo a tu.
- M'han pres… - Va, anem.
Estic cansada i he de fer el sopar. Sents?
M'han…
Hola.
Com has arribat aquí?
M'has seguit?
Ara torno.
Ei, no te l'acabis, en necessitem per esmorzar.
D'acord.
No facis soroll. Aquí no hi podem tenir animals.
- Has dit res? - No, mama.
- Vine a sopar abans no es refredi. - Ara vinc.
No facis soroll.
Ja se m'acudirà alguna cosa.
Quina bona olor, mama.
Ei, has vist?
Mama, jo…
Vols que ens facin fora de casa?
Perquè és una bona manera d'aconseguir-ho.
- No, no ho entens. - No he d'entendre res.
Deixa el gat on l'has trobat o la Sra. McClaren ens farà fora.
Però jo no he…
M'és igual, i no tinc temps per pensar en això.
- T'ho puc explicar. - Prou.
Em diràs una mentida i no la vull sentir.
Tu ets la mentidera! Vas dir que obriríem una botiga allà.
No és tan fàcil.
M'ho vas prometre!
No volia dir ara mateix.
- Per què no em dius la veritat? - Vols que et digui la veritat?
Necessitava que sortissis del cotxe. Això és tot.
I ara necessito que treguis aquest gat de casa.
Perquè ja tinc prou problemes, em sents?
Ho sento.
No tinguis por.
No tinc por.
Aconseguiré els diners i obriré la botiga jo sol.
Ja ho veuràs.
Elmer.
Eh! No es corre per les escales.
Això és un gat?
Què diantre està passant?
Ho estic fent tot jo sola, Elmer.
Elmer!
I ara què fem, mama?
Tu no et preocupis. D'això me n'encarrego jo, Elmer.
- Però mama, potser puc ajudar. - Necessito que callis un moment.
Veniu aquí!
Aquests diners són nostres.
Són meus.
Agafa'l!
- No tinc temps per pensar en això. - No va dir res de cap nen.
- Vaig pensar que no seria un problema. - Els nens costen més diners.
Ja tinc prou problemes, em sents?
Elmer.
No tinguis por.
Hola, gatet.
Per què és tot tan difícil?
M'ho preguntes, o…?
Ah, només parlaves sol, ja ho entenc.
Ets…
Elmer.
Per l'amor de Déu. Elmer!
No. Ets un gat que parla? No.
Avisa'm quan estiguis preparat i et respondré el que vulguis.
Com és que pots parlar?
T'has portat bé amb mi.
I ara et retornaré la bondat que m'has mostrat, Elmer.
Em concediràs set desitjos?
No faig aquest tipus de màgia.
I normalment no són tres desitjos?
Bé, necessito molta ajuda.
Necessito obrir una botiga perquè ma mare no pateixi més.
Però no tinc diners i…
En això et puc ajudar.
No només parlo, sinó que escolto.
Aquí al moll m'assabento de tota mena de coses,
coses que donarien a un jovenet com tu
els diners per obrir una botiga.
Com què?
Una criatura increïble, espectacular,
de carn i ossos,
amb ales…
Un drac que escup foc!
Sí, no, els dracs no existeixen.
Ni els gats que parlen.
T'imagines tenir el teu propi drac a Ciutat Sempregrisa?
Sí, però com…?
Imagina-t'ho.
Tu i la teva mare no us haureu de preocupar per res.
Podria oferir trajectes en drac i vendre llaminadures i records.
I la mama i jo per fi podríem obrir el negoci.
Digue'm on és el drac. Com el trobo?
Aquesta és la part fàcil.
Està allà assegut, en una illa minúscula.
I com arribo a l'illa?
Això també és fàcil.
T'he aconseguit transport.
Saluda la Soda.
Quines pessigolles.
Soda.
- Sí? - Digues hola.
Hola!
Ja t'ha sentit, Soda.
He d'anar a l'illa en balena?
És l'únic que he trobat amb tan poc temps.
D'acord, ostres.
Només he d'esbrinar com agafar-me.
- Soda? - Elmer!
Porta'm a l'illa del drac. Si us plau?
- Soda! - Sí, Gata?
Corre, ves-hi tan ràpid com puguis.
O no! A poc a poc també va bé.
Passeu-vos-ho bé. Adeu!
Que bon nen que és. Espero que no s'ofegui o se'l mengin.
O totes dues coses.
Soda, a poc a poc! No em puc agafar enlloc.
Però he promès que aniria de pressa.
Està bé, però no tan de pressa.
Velocitat mitjana, d'acord. Puc fer-ho.
Vols veure per què em dic Soda?
No, la veritat és que…
Ho has vist?
Sí, ho he vist.
Ho he après a fer sola.
Molt bé, Soda.
M'ho vaig empescar tota sola.
És preciós, no creus?
M'encanta el crepuscle.
Una nit vull nedar fins a arribar a les estrelles.
Elmer!
Estàs despert?
Estàs despert, no?
Ronques. Ho sabies?
O potser era la teva panxa.
Parla quan té gana? Tens gana?
T'agraden els cítrics? Perquè gairebé és de dia.
Estem al mig del mar. D'on vols que traguem…?
Una mandarina?
Això és Mandarina.
Tot un espectacle, no?
Sí.
Les millors mandarines de la ciutat.
Bé, o del mar.
Les millors mandarines que provaràs mai, t'ho asseguro.
Última parada abans de l'illa, així que agafa provisions.
- Que bona! - Oi?
Què et sembla? És un tren.
Mira, Elmer! M'he fet un nas.
Mira, és com el teu! Corre, mira, que rebenta.
No està malament.
Gràcies!
Ho he après a fer sola, és fàcil.
- Deu ser això. - Sí.
Aquesta és l'Illa Salvatge.
Has dit Illa Salvatge?
Sí, perquè hi ha animals salvatges.
Animals salvatges?
Sí, tenen dents i urpes ben grans i esmolades.
Què?
- Sí. - Espera.
I han capturat el drac
perquè aixequi l'illa una vegada i una altra.
- Quin sentit té? - És que s'està enfonsant.
- Llavors, és un rescat? - La Gata no t'ha dit res d'això?
No!
Bé, doncs, sorpresa!
Estic mort.
Bon viatge!
No pateixis, drac, he vingut a…
D'acord.
Molt bé.
Deixeu-lo!
Prou, he dit que prou!
Quasi no sento el Saiwa amb tant d'enrenou.
El Saiwa ha fet que el drac ens torni a salvar,
i així és com l'hi agraïu?
Calmeu-vos. No heu de tenir por.
He portat aquest drac aquí,
i mentre ens segueixi elevant,
no se'ns endurà el mar.
Ei!
Silenci, calmeu-vos.
Tinc la solució. Salvaré Illa Salvatge.
Ja no puc més.
El drac del Saiwa gairebé ja no pot elevar l'illa.
Escolteu-lo, de debò.
Cada cop perdem més terra. Ja no tinc casa.
El més important és que no perdem la calma.
Em podria haver ofegat! I el pròxim cop, vosaltres.
I tu!
Eh!
Calla, Tamir!
Kwan?
Sí, Saiwa?
Porta'l aquí.
Calla!
Prou.
No em vull ofegar.
Tamir.
Escolta'm. Estàs espantant a tothom.
Ho sento, Saiwa. És que no em vull ofegar.
No em vull ofegar.
Calma, no us passarà res.
Silenci!
Deixeu parlar el Saiwa.
Si s'estén el pànic, no us puc salvar.
Ningú no pot.
Si us plau, només us demano que confieu en mi.
El drac…
El drac fa el que li ordeno,
i tu també ho hauries de fer quan et dic que paris…
- Però… - Però què?
Atura'l, Kwan!
Deixa't anar!
Kwan!
Fes-lo baixar. No podem perdre el drac.
Porta les mones udoladores. Rastrejarem el drac i el nen.
No entreu en pànic.
Tornarem a capturar el drac.
Però s'amagarà.
No, no es poden amagar de mi.
Sí!
Ho he aconseguit!
He aconseguit salvar una criatura increïble, espectacular i que escup foc.
Drac?
No et vull fer cap mal, drac.
Crec que m'he fet mal.
Oh, m'has rescatat!
És el meu dia de sort.
Quina sort que he tingut!
No et moguis, que t'ho vull agrair.
Què passa? No t'agraden les abraçades?
Ets massa guai per a mostres d'afecte?
Sí, jo també.
Ets real?
És clar que soc real. Si no, com creus que faria això?
No.
Què et sembla?
- No està bé. - Hi estic treballant.
D'acord, sí, puc fer que funcioni.
Molt bé.
Drac, t'he rescatat, per tant, em deus alguna cosa a canvi.
Oi?
Donaria la meva vida per tu.
No, no cal que…
Assecaria els oceans amb foc
i destrossaria muntanyes rugint per tu.
Això és… Espera, pots fer això?
No.
Ni de broma.
Em marejo en grans superfícies d'aigua i em fa por el foc.
Pot fer molt de mal.
Això és el que em fa mal ara. Quantes ales tinc aixecades?
Una, l'altra està una mica caiguda.
Això és el que obtinc d'aixecar l'illa un cop rere l'altre?
Això no funciona així.
Si no, ja seria un Drac Superior.
- Què? - Un Drac Superior?
És el millor del món.
- Mira, vine amb mi. - No!
Això ha fet més mal.
Noi, on ets?
Ai, mare.
- Perdona. - Per què has…?
Volia volar, però no em funciona l'ala.
Genial, tot va genial.
Estic atrapat en una illa plena d'animals amb dents punxegudes.
I acabo de salvar un drac que no pot volar?
I té por de l'aigua?
I por del foc?
Si els dracs escupen foc!
Jo no.
Saps fer res?
Sé fer això.
Un moment.
- Espera, normalment estic més suat. - D'acord, prou.
- T'acabes de…? - Era la meva aixella.
Mira aquí, és el que et volia ensenyar.
Així és com seré quan obtingui el foc,
després que salvi l'illa.
Ho veus?
No gaire.
Els dracs fa milers d'anys que venen a Illa Salvatge.
Quan fem cent anys, que es divideix per deu en anys humans,
i això fa…
Això fa…
Deu, fa deu.
Deu! Ho hem dit alhora.
Quan fem deu anys, venim a l'illa a fer un ritu de pas,
com les abelles a les flors, però en dracs, no abelles.
I és una illa, no una flor.
Hem de salvar Illa Salvatge d'enfonsar-se, i això passa cada cent anys.
Si ho aconseguim, ens convertim en Dracs Superiors,
que escupen foc i tenen músculs, i que són llestos i valents com aquest.
Estic convençut que seré així quan salvi l'illa i obtingui el foc.
Espera. Ja has salvat l'illa, t'ho he vist fer.
No, així m'ho ha fet fer el Saiwa.
Però no deu estar bé, perquè cada cop s'enfonsa més.
I allà dalt és més fervent i tenebrós.
I com se suposa que ho has de fer?
No en tinc ni idea.
No soc gaire resolutiu, jo.
- No vol dir que no hi hagi solució. - No.
- Hi ha d'haver alguna manera de saber-ho. - Només l'Aratuah.
- Qui és? - Una tortuga molt vella.
Era aquí quan l'Horatio va salvar l'illa, així que ho sap tot sobre dracs.
Va fer aquest dibuix.
- D'acord, doncs anem-li a preguntar. - És que no sé on és.
Au va!
Quan vaig arribar a l'illa, el vaig buscar
i buscar.
Vaig pensar que potser em deixaria un senyal o mapa,
o alguna cosa, no?
- Per què fas aquesta cara? - T'ajudaré.
Ho faries per mi?
Sí.
Però després d'això, m'hauràs d'ajudar tu.
És clar.
Vindràs a Sempregrisa i seràs al meu espectacle.
Tot i que després del meu ritu de pas, he de tornar a casa
i serà al·lucinant.
Tota la meva família vindrà a veure'm, jo escopiré foc i tots m'animaran.
D'acord, bé, jo t'he rescatat, i no cal que sigui per sempre.
Només et necessito per fer diners i obrir la botiga.
- Hi estàs d'acord? - Sí, sona bé.
- D'acord. - Et diré "el noi de les solucions".
Elmer, em dic Elmer.
És clar que tens un nom així de guai.
Jo em dic Boris, no és tan guai, però em queda bé amb la cara.
T'he mentit, Elmer.
- El pet no era de l'aixella. - No ho vull saber.
Van a peu.
L'ala del drac deu estar malferida.
Malferida?
Oh, no!
És una catàstrofe! Ens…
- Atenció! - Com l'aguantes al costat de l'orella?
- Deixa'l anar. - Què dius, tu?
No el deixaré anar. Escamparà el pànic, ja ho saps, Kwan.
I si perdem l'oportunitat de fugir de l'illa?
Tranquil.
Saiwa!
És a prop.
El meu germà Horatio em va ensenyar a escopir lluny
i crec que puc tocar aquell arbre. Ho vols veure? Elmer?
- Pots mirar si veus fletxes? - I tant.
De fet, tinc moltíssima gana.
M'encanta la col mofeta.
Saps si n'hi ha per aquí?
Una fletxa! No.
Una fletxa! No, perdó.
- Falsa alarma. - Ja les busco jo, d'acord?
Molt bé.
Tu estigues callat i així em puc concentrar.
Mare meva.
Té moltíssim gust de maduixa!
No em toquis les coses de la motxilla. Entesos?
- De debò? - Sí.
D'acord.
Per què?
- Perquè ho necessito. - Per què?
- Perquè sí. - És molt important?
- Sí? - Més important que aquella fletxa?
D'acord, genial. Cap aquí.
Sí! Aratuah, ja venim.
Què és això?
- El Saiwa ens està buscant! - Ens està buscant?
Ens està buscant!
Podem creuar per aquí.
Elmer?
Recordes que t'he dit que l'aigua em marejava?
Va, Boris. No vull que em mengi ningú amb urpes punxegudes
o dens punxegudes!
- Cocodrils! - I aigua, no te n'oblidis.
I ve el Saiwa!
No puc tornar.
Fa molta por a dalt al cim. Tot aquell foc em cremarà sencer!
- No t'atraparan. Jo me n'asseguraré. - M'agrada aquesta resposta.
No ens aturarà res.
Excepte potser ell.
Què et penses que fas, drac?
Douglas, Winifred, torneu aquí ara mateix.
Nens! No és segur, rèptils entremaliats!
No us passeu, eh?
M'esteu estrenyent massa fort.
Tot això és culpa teva, drac.
Què carai hi fas aquí baix tan tranquil?
Tranquil, no gaire!
Què coi és això?
És un Elmer.
El noi de les solucions. M'ajudarà a salvar l'illa.
Ràpid, per aquí!
Tu? Salvar Illa Salvatge?
No m'enredis.
Eh, pareu d'enredar-vos.
Corre, Boris! Hem d'arribar a l'altre costat.
Bé, per on anava?
Us faré bocins!
Va, Boris!
És molt difícil.
Elmer!
Lladre de dracs!
Crec que has fallat, Cocodril!
Em dic Cornelius, i hi estic d'acord.
Què està passant?
Oh, no. Veniu, petitons, de pressa.
Va, anem.
Elmer!
- Corre! - Tens una solució millor?
Perquè aquesta no està funcionant.
I ve el Saiwa.
- No em facis tornar. - Va!
No, no puc.
Saiwa, el teu drac és aquí.
És aquí!
Elmer!
Mira, Boris! Per a tu.
Maduixa.
Maduixa?
Vine i agafa-la.
La maduixa està quasi tan bona com la col mofeta.
- Agafeu-lo! - Mira'm, Boris.
Mira'm. Només has de seguir endavant.
Gairebé hi som.
- Elmer! - Va!
Boris!
Mare meva.
Agafa't a la piruleta.
Socors!
Us tinc.
Saiwa!
Kwan!
- No puc amb tots. - Ja el tinc!
Nens! Ajuda!
Kwan, els has de salvar.
Kwan! Et necessito.
Kwan.
Kwan!
Ha parat.
Per ara, però hi tornarà un altre cop,
i un altre i un altre.
Doncs seguim avançant.
Et queden més coses de maduixa?
No. I no em toquis la motxilla, entesos?
Bé, estic segur que aniria més de pressa si m'ensenyessis què hi portes.
No.
Au, va!
Ei.
Boris, para.
De debò? Per què?
No tinc temps per explicar-ho, però l'illa s'enfonsa. Recordes?
D'acord.
Som-hi.
Douglas, Winifred, quin fart de patir. On és el George? George!
Estic viu?
Viu, viu del tot!
Ei, ja n'hi ha prou!
Petitons, sou aquí.
Gràcies, Kwan.
Saiwa? Saiwa!
- S'està enfonsant més de pressa. - Per fi es preocupa.
Ara no, Kwan.
Tenia el drac, el tenia!
- Per què m'has fet tornar? -Escolta'm.
L'illa sencera desapareixerà si no tornem a capturar el drac.
Tots confien en mi.
Entens? En mi.
I algun dia, confiaran en tu.
- I no els has d'abandonar. - Ja no tindrem on viure.
Encara tenim temps de capturar el drac.
Creu-me.
- Ei, amic meu, què et sembla? - El què?
Està bé?
Sí! Podria ser el nostre xiulet secret.
- Perquè ara som amics. - No xiulo gaire, jo.
Estàs de broma? I si trobes un animal salvatge?
O si em trenco l'altra ala, o si veig el Kwan o el Saiwa?
- Com se suposa que ens hem d'avisar? - Dient: "Socors"?
Au va, això ho pot dir tothom.
No cal ser amics ni res.
No fa gràcia!
Tens por?
No. Vaig amb compte, que és diferent!
- D'on has tret aquesta bufanda? - És molt suau.
Té un tacte molt agradable. Mira, toca-la.
Boris.
No és una bufanda suau, no?
George, mira qui és!
No, no pot ser. És una broma.
Elmer? Vull anar amb compte.
Seré una heroïna!
He capturat el drac del Saiwa.
Bé, l'hem capturat els dos.
Què és això?
- Sembla dolç i tovet. - Sasha, porta'l.
- Jo faig la primera mossegada. - I jo porto el drac al Saiwa.
Eh, no. L'hi porto jo.
Sembles un meló dolç i suculent
amb flocs de pèl enganxats.
Para, Sasha!
Sasha.
Elmer!
Socors!
És meu!
No, aquest pastisset és meu!
Espereu. Tinc una cosa dolça!
És clar.
No, més dolça. Xiclet amb gust de canyella.
Cada cop que mastegues aporta una bafarada nova de dolçor!
No heu tastat mai res semblant,
i ho recordareu tota la vida.
Ve d'un poblet llunyà i té un gust d'allò més quotidià.
- Que bo! - Sí!
- Dona-me'l. - Jo en vull.
- Per a mi! - Per a mi!
Només en tinc un, així que us tocarà lluitar.
Elmer?
Boris!
S'enfonsa.
Cada matí, cada nit, s'enfonsa!
Què passa, Boris?
T'estic cridant.
Sí, ja ho sé, però què vols?
Bé, és que necessito parar per agafar aire.
- No és bona idea. - Soc més bo volant, que caminant.
Com més aviat trobem l'Aratuah, més aviat marxarem.
Què?
Bé, és que has dit que no toqui res de la motxilla,
però has donat als tigres aquell xiclet,
així que la nova norma és "res de la motxilla a no ser que morim"?
Sembla que ja t'has recuperat, així que som-hi.
D'acord.
Ets de Semprenegra?
Sempregrisa. Es diu Sempregrisa.
Només és on visc, no soc d'allà.
Abans tenia una botiga amb ma mare.
- I allò era casa teva? - No, ja no.
- I on és casa teva? - No en tinc, ara mateix.
Però en tindré quan obrim la botiga.
- La que teníeu. - No, una altra.
Serà diferent perquè és nova?
No, serà igual!
Elmer!
Elmer, estàs bé?
Sí, estic bé, però vigila on poses els peus.
- Algú ha posat aquesta trampa. - Què?
Mare meva.
Elmer, has de veure això.
Hi ha molts ratolinets rodons i bufons.
Hola!
Què? Ah, ja ho entenc.
Sí, és una trampa per a mi.
- M'has de treure d'aquí! - Tranquil. Sé com fer-ho.
Tira'm la motxilla, la jaqueta, la camisa, els pantalons… Tot.
Bona idea, i fem una corda amb la roba.
Ah!
Sí, això millor.
- Quin era el teu pla? - Tant és, provem el que dius.
Hi ha alguna cosa!
Boris.
Té, un pal. Agafa't.
- No hi arribo, Boris! He de sortir. - D'acord.
- Boris, m'has d'ajudar! - Un moment.
Boris?
Elmer!
- Contesta'm! - No baixis, Boris.
No serveix de res.
Només tens por.
No pateixis, tot sortirà bé.
Obre els ulls.
Estem en un forat en una illa que s'enfonsa.
No sortirà bé.
Ja sé que tens gana.
Et donaré menjar, t'ho prometo.
Li agraden les mandarines?
Tens mandarines?
Li encanten les mandarines.
Aquí tens.
- Em dic Iris. - Jo, Elmer.
Tu ets el que ha pres el drac del Saiwa.
Van fer aquesta trampa per a tu,
però hi vaig caure jo amb el meu petitó.
Ho sento.
Per què ho vas fer? Per què vas prendre el drac?
- Necessitava que el rescatessin. - I qui ens rescatarà a nosaltres?
El Saiwa tenia un pla per salvar-nos.
Si fos veritat, l'illa estaria segura cent anys més
i el Boris ja seria un Drac Superior. No ho veus?
Només vull que torni a estar bé.
Ho estarà.
Anirem a veure l'Aratuah per saber què hem de fer.
I tot s'arreglarà?
N'estic segur.
Això estaria molt bé,
si no fos perquè estem atrapats en un forat.
El Boris és a dalt. Ens ajudarà…
Deixeu-lo estar!
Un bebè!
- Que petitó! - Boris, has saltat a dins.
És clar, t'havia d'ajudar.
Però, com sortirem d'aquí?
Eh! Pareu de barallar-vos!
Prou, va! Saiwa, aquí dins hi ha alguna cosa.
Calma't, Tamir.
- El Saiwa diu que ens calmem! - Que calli tothom!
Drac, pots sortir.
No et farem mal.
T'ho prometo.
Soc jo, Saiwa. Jo i el meu petitó.
Iris?
- Va, Saiwa. - Espera.
- Va, seguim. - Els hem d'ajudar.
Pots fer que es calmin?
Prou! Pareu d'una vegada.
Espera, Iris. Et traurem d'aquí.
Espereu!
- Què passa? - Els he sentit, Saiwa.
El drac i el nen.
El nen ha dit que portava el drac al cim.
Això no té sentit, el drac odia ser allà.
El nen no es vol ofegar.
No ho vol ningú, Saiwa.
Si algú el pot ajudar, ets tu.
Només tu.
- Va, anem al cim! - Primer l'hem d'ajudar a sortir.
Ens enfonsarem en qualsevol moment. No hi ha temps.
Kwan!
No, no passa res.
Veus?
Tot sortirà bé, Iris.
Udoladores, som-hi.
Ja han marxat.
Has estat molt valenta.
Gràcies, Iris.
Elmer, el Saiwa ha prohibit a tots els animals que hi anem,
però jo sé on és l'Aratuah.
Espero que trobeu la solució, pel bé de tots.
A partir d'aquí heu d'avançar sols.
Tranquil, baixo jo primer.
D'acord, genial.
Estàs bé, Boris?
Sí, només estic nerviós, preocupat, espantat,
i una mica marejat.
Perdona.
Deu ser ell.
- Em desmaiaré. - Respira, no t'oblidis de respirar.
Li pots preguntar tu?
Pregunta-li de part meva, sí?
D'acord.
Gran Aratuah?
Hem vingut per preguntar-li
què ha de fer un drac per salvar l'illa.
- I arreglar-me l'ala. - I arreglar l'ala del Boris.
Si en sap del tema.
El Boris és el drac que ha vingut a salvar l'illa.
Pregunta-li pel meu foc.
Li pot dir al drac Boris com aconseguir el foc?
Encara que sigui una endevinalla o un…
- Enigma? - No.
Una tasca que hàgim de fer primer o alguna cosa així.
És que no tenim gaire temps.
Aratuah?
Gran Aratuah?
I si això és el seu…?
Sí, és veritat.
Era el seu cul.
Aratuah?
- Saps què? Ara parles tu. - Què? No.
- Digue-li. - No puc.
Elmer!
Va, fes-ho.
Això és normal?
Espera un moment, Boris.
Elmer?
Aratuah?
Fa molt que busquem.
Aratuah!
Què ha dit, Elmer? Puc mirar? El puc veure?
- No, no entris. - Va, deixa'm mirar.
- Vull… Aratuah! - Para, no entris.
Perdó per trencar la closca, ha estat un accident.
- No! - Aratuah!
Està mort!
Està mort?
I ara què faig, Elmer?
És…
Corre, Boris.
Ens n'hem d'anar!
- Boris, estàs bé? - Necessito estirar-me en un lloc calent.
Et cuidaré.
Elmer?
Heu parlat amb l'Aratuah?
Sabeu com salvar-nos?
Sí.
Que bé!
Sí, però abans que pugui fer el seu ritu de pas,
el Boris ha de descansar.
És clar. Conec un lloc perfecte.
A dalt de tot és segur i està sec.
- Hi podeu descansar. - Gràcies, Iris.
No, gràcies a vosaltres, de debò.
Deus tenir gana.
Has dit que no és per compartir.
Oblida-ho.
Agafa el que vulguis.
Amb això t'he alliberat de les lianes.
Amb això he vist l'Iris al forat.
T'agraden les mandarines, Boris?
Mandarines?
No, és per a tu.
Et menges la pell i l'altra part no?
És clar que no.
Llavors tot anirà bé.
No me'n recordava que bones són.
El meu germà va portar mandarines després de convertir-se en Drac Superior.
Sentia el seu xiulet al cel, a sobre de Terrablava.
Tothom n'estava tan orgullós.
De mi no ho estarà mai ningú.
- Et puc explicar un secret? - Sí.
Estic una mica més tranquil ara que no he de fer res,
perquè la veritat és que no ho hauria pogut fer.
Això és el que de debò sento a la boca de l'estómac.
Series un gran Drac Superior, Boris.
Sempre saps què fer, Elmer.
Sembla que no et faci por res.
Bé, doncs…
No sé què faria sense tu.
M'hauria cremat al cim
o ofegat al mar.
Tens raó, no em fa por res.
Tu descansa.
Quan et despertis, tindré la solució.
Avui ha estat el meu dia de sort.
I demà, encara més.
Ho sento.
Ho sento molt, Elmer.
Mama?
Ho sento molt, Elmer.
- El què? - M'ha obligat a dir-li on éreu.
Havia de protegir el meu petit.
Així que és cert.
Boris!
- Desperta't! - Estic despert.
Mira tots els problemes que ens has causat,
coi d'inútil!
No t'acostis, Kwan.
- Boris, para! - Vindreu amb mi.
Digue-li, Boris,
que has parlat amb l'Aratuah i que saps com salvar l'illa.
Has parlat amb l'Aratuah?
Ens ha donat la solució real, no com el Saiwa.
Llavors pot aturar-ho.
No, no pot.
Oi que no, drac?
Elmer? Ajuda'm.
L'Aratuah no l'ha ajudat, perquè és mort.
- Mort? - Mort?
Elmer.
- Jo no… - Com has pogut?
Recordes el dia que vas arribar, drac?
No tenies ni idea de com salvar l'illa.
Et vaig ajudar a fer el que sabies que eres incapaç de fer.
Si us plau, Elmer.
I ara el que has de fer és venir amb mi.
- I tornarem a salvar l'illa. - No vull.
Junts.
- No puc. - Deixa'l estar!
Calla, nen! És el nostre drac, no el teu.
No, Boris!
- Drac! - No vull tornar.
- No! - Elmer!
L'ala!
Et vaig dir que era més bo volant que caminant.
Ara podem marxar. Et puc portar a Sempregrisa.
Sí.
Espero que trobeu la solució,
pel bé de tots.
I han capturat el drac
perquè aixequi l'illa una vegada i una altra.
Per què?
Les arrels. L'estan enfonsant.
Si la podem aixecar fins que es trenquin…
- Com dius? - Podem salvar l'illa.
- Arrels? - Tinc la solució!
Perquè ets el noi de les solucions! Sabia que no fallaries.
- Som-hi! - Sí!
Sí? Mira, ho sabia!
- Encara hi ha esperança. - Ho sabia!
Aquell drac és inútil, i tu també, Saiwa.
El podem tornar a caçar.
Per a què? No pot salvar l'illa!
I tu tampoc, per molt que parlis.
Aquest petit d'aquí ho sabia des del principi.
T'he escoltat, he confiat en tu.
Kwan?
Però s'ha acabat.
Me'n vaig d'aquest fanguissar que s'enfonsa.
Em cuidaré de mi mateix, i vosaltres us podeu ofegar tots junts.
Ostres, què ha passat?
Elmer, és com si hagués rebentat.
Ara què fem?
- T'he de lligar, d'acord? - Com?
No! Això era la idea del Saiwa i…
- Calma't i escolta'm. - Això no funciona.
Si aixequem prou l'illa, es trencaran les arrels.
No, mira com està això. Ho faré malament.
Ho faràs bé, perquè t'acompanyaré.
- Ho farem junts. - No sé si és bona idea.
Et vaig alliberar a tu, i puc alliberar l'illa.
És la solució.
Fes-ho ràpid.
Molt bé, Boris. Som-hi!
Amunt!
Va, tu pots!
Amunt!
Ja gairebé ho tenim. Va!
Ho estàs fent molt bé. Queda molt poc.
Ja ho tens, Boris!
Boris? Què passa?
Estàs bé? Has de tirar amunt.
- Amunt! - Tinc la solució.
Va, amunt!
- No hi pots ser aquí. - Com?
- T'he de baixar. - No, Boris, si us plau!
Si us plau!
Tira amunt!
Va, fes-me cas!
Corre, deslliga'm.
Boris, hem de sortir d'aquí.
- Però ja ho entenc tot. - No et moguis.
Abans m'has dit que podia fer-ho i m'ho he cregut per primer cop.
- Estigues quiet o no puc. - Ho he sentit de debò.
Ja no tenim temps. L'illa està perduda.
No ha funcionat perquè tu no tens la solució.
- Para! - Jo sí.
- No, para! - He d'entrar a dins.
Ho he de fer sol.
No. Ja saps què passarà. Atura't!
- No em puc aturar! - Et fregiràs allà dins.
- T'equivoques. - Escolta'm, deixa'm ajudar.
- Atura't, Boris. - No, hi he d'anar. Deixa-m'hi anar!
No seràs mai un Drac Superior!
Va.
Ves-te'n.
No, perquè ens he de treure d'aquí.
T'he dit que te'n vagis!
Que et bombin.
Saiwa?
No el molestis!
Ha de trobar aigua potable, menjar, on dormir…
Petits detalls perquè no ens morim.
Potser em queda alguna cosa per a vosaltres.
No necessitem res de tu.
Intentava…
Pensava que podia ajudar.
Ajudar?
Jo vaig ajudar.
Quan l'illa es va començar a enfonsar, vaig anar a veure l'Aratuah, però res.
Sabia que la por se'ns emportaria abans que el mar, així que…
no els vaig explicar la veritat.
I amb el drac, vam pensar que ens salvaríem.
Però era beneit i poruc.
No diguis això. Es va fer un fart d'estirar l'illa amunt.
El vaig utilitzar, sí, per poder sobreviure.
Tu per a què el vas utilitzar?
Per a res, soc amic seu.
Ja veig.
Ell pensava que eres amic seu.
Jo…
Beneit
i poruc.
Boris!
Boris?
Ho sento, Boris.
No, tenies raó. No puc fer-ho, Elmer.
No puc salvar a ningú.
No puc fer res.
Tinc massa por.
Jo també tinc por.
Tinc por sempre.
I intento solucionar-ho tot, però no puc.
Tu?
Ves a buscar el foc.
I jo t'estaré esperant quan tornis.
Gràcies.
Boris.
Va, Boris, si us plau.
Boris?
Boris!
Boris, ho has aconseguit!
Boris! Sí!
Sí!
- Boris, ho has aconseguit! - Ho hauries d'haver vist, Elmer.
Aquell lloc era com el meu estómac per dins.
Aquests dibuixos de Dracs Superiors no són gaire realistes, no?
- Crec que t'hi assembles una mica. - Sí? Soc un Drac Superior.
Boris? Elmer?
Us volíem donar les gràcies.
Gràcies, Boris.
Crec que això és teu.
Mira! És el Saiwa.
Jo creia que ho estava fent bé.
Pensava que tenia la solució.
No tenia res.
Ho sento.
Saps què necessita ara Illa Salvatge?
Et necessita a tu,
i a tots, perquè expliqueu la meva història.
Dibuixeu-la aquí
sense els músculs.
Perquè quan l'illa s'enfonsi d'aquí a cent anys
i vingui el pròxim drac,
no el lligueu, el caceu o l'espanteu.
Sereu amics seus.
Et dono la meva paraula, Boris.
Ho farem.
Tamir.
- Adeu, ens veiem! - Adeu, Boris.
- Adeu, Boris! - Adeu.
Adeu, meló pelut!
Adeu, Illa Salvatge!
Kwan! Mira aquí.
- No pots callar ni un minut? - Kwan, va. Elmer!
- Ei, Soda! - Ho has fet!
- El què? Què ha fet? - M'ha ajudat a salvar l'illa, Kwan.
Potser hi hauries de tornar!
Estic orgullosa de tu!
Aterratge suau.
Sí, ho has fet molt bé.
Així que això és Semprenegra.
Sempregrisa.
D'acord, i què vols que faci?
Res.
Com?
Vols tornar a casa,
xiular a la teva família mentre sobrevoles Terrablava, oi?
Sí, me'n moro de ganes.
Però, i la botiga?
I tota la resta de problemes? Vull dir… Què fareu?
Ja m'apanyaré.
Tens por?
Sí.
Jo també.
- Bé, suposo que això és… - Jo…
- Adeu. - …tot?
Ha estat un plaer coneixe't.
Ens tornarem a veure, Boris.
Si em necessites…
Elmer!
Ta mare t'està buscant.
Se't refreda el sopar.
- El sopar? - Elmer!
Mama.
- Ho sento, mama. - Jo també.
M'ha agafat por.
A mi també.
Amb això hauria d'estar arreglat.
Perfecte, sí.
Hola.
- Vine. Mama, em deixes el barret? - Aquest és el bo.
Gràcies, mama!
- Oh, no. - No! Elmer!
Pensava que, quan sigui un Drac Superior,
faré com que me'n vaig, però llavors… Ei!
Com és que has tardat tant?
- Us porto coses. - Genial!
- Ja ho tinc, Callie. - Era el pla.
Quina bona pinta, nois. Segur que sabeu fer malabars?
Mandarines?
El meu pare sempre deia que els dracs són molt bons amics.
Que t'ajudaran en els moments més difícils,
encara que ells també tinguin una mica de por.
I si sou dels que pensen que els dracs no són més que ximpleries,
bé, sempre va bé tenir les orelles alerta,
per si de cas.
Fulles daurades i mandarines,
en una illa,
una illa salvatge.
Les potes rodones amaguen urpes esmolades
en una illa,
una illa salvatge.
Bat les ales cap al cel,
amb les flames encén la nit,
i tot i que el camí se't farà pesat,
puc alleugerir-te la càrrega.
Bat les ales cap al cel,
que la por respiri la nit,
i tot i que les teves preguntes no tenen resposta,
et vigilaré aquesta nit.
La calma dels somriures amaga somnis incomplerts
en una illa,
una illa salvatge.
Creix l'orgull, un drac s'enlaira
en una illa,
una illa salvatge.
Ningú caurà.
Salvaré a tothom
a la nostra illa salvatge.
Bat les ales cap al cel,
amb les flames encén la nit,
i tot i que el camí se't farà pesat,
puc alleugerir-te la càrrega.
Bat les ales cap al cel,
que el teu foc es converteixi en llum,
i tot i que les teves preguntes no tenen resposta,
seré la llum que et guiï.
Bat les ales cap al cel,
que el teu foc es converteixi en llum,
i tot i que les teves preguntes no tenen resposta,
seré la llum que et guiï.
Subtítols: Albert Vilalta