Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎Până să-l facă pe Pinocchio, ‎meșterul Geppetto pierduse deja un fiu.
‎Asta a fost cu ani buni înaintea mea,
‎dar am aflat povestea.
‎Iar apoi a devenit povestea mea.
‎Geppetto l-a pierdut pe Carlo ‎în Marele Război.
‎Fuseseră împreună doar zece ani.
‎Însă, odată cu Carlo, ‎părea că se stinsese și viața bătrânului.
‎- Tăticule! ‎- Da.
‎- Ghici ce am văzut! ‎- Ce?
‎- Ghicește! ‎- Nu știu.
‎- Am văzut niște avioane. ‎- Chiar așa? Bravo!
‎- Ce faci de data asta, tăticule? ‎- Ghici!
‎- Un soldat? Un magician? O vrăjitoare? ‎- Nu. Așteaptă și o să vezi, Carlo!
‎Toate lucrurile bune cer răbdare.
‎Nu le lipsea nimic.
‎În numele Tatălui, ‎al Fiului și al Sfântului Duh.
‎Aveau nevoie doar de tovărășia celuilalt.
‎Iar cotoroanța îi spuse micuțului arici:
‎„De minți,
‎nasul îți va crește necontenit
‎hăt, până aici!”
‎O să-i crească nasul?
‎Dragul meu băiat, ‎minciuna bate la ochi numaidecât
‎fiindcă e ca un nas lung.
‎Toată lumea o vede, ‎în afară de cel ce a spus minciuna.
‎Și, cu cât minți mai mult, ‎cu atât mai mult crește!
‎Îmi cânți, te rog, cântecelul mamei ‎ca să pot adormi, tăticule?
‎Bine.
‎Fiu drag, fiu drag
‎Ești soarele meu drag
‎O stea…
‎Mai sus, tăticule!
‎…lucind
‎Pe cerul meu sclipind
‎Cu-o singură privire-a ta ‎Îndat' m-ai vindecat
‎Încearcă!
‎Iar cu îmbrățișarea ta ‎Eu simt…
‎Mulțumesc!
‎…că sunt bogat
‎Bogat
‎Pentru tine.
‎Chiar?
‎Dragă copile, te îndrăgesc
‎A mea comoară ce prețuiesc ‎Un cântecel
‎Îți dăruiesc
‎Pentru tine simt
‎Că trăiesc
‎Tu ești tot ce am mai bun
‎Eu te iubesc
‎Trage, Carlo! Trage!
‎Fiu drag…
‎- Strașnică treabă, Geppetto! ‎- ‎Mulțumesc.
‎Ești soarele meu drag
‎Atenție, Carlo!
‎Când o viață se stinge, ‎alta trebuie să crească.
‎Ce zici de ăsta?
‎Nu, Carlo.
‎Trebuie să fie perfect. Complet! Vezi?
‎Ăstuia îi lipsesc câțiva solzi de lemn.
‎Fiu drag
‎Tu ești
‎Al meu fiu drag
‎Noapte bună, tăticule!
‎Noapte bună, fiule!
‎Îmi plac noile mele încălțări!
‎Mă bucur mult, Carlo.
‎- Întâi mergem la biserică, da? ‎- Sigur.
‎Ziua bună, cățeluș!
‎- 'Neața! ‎- 'Neața!
‎Meștere Geppetto, ‎azi terminați crucifixul?
‎O să ne străduim.
‎- Doamnelor! ‎- Ce perfecționist!
‎Un cetățean italian model.
‎Și un tată atât de bun!
‎Carlo, frumoase încălțări! Prinde!
‎Mulțumesc!
‎- Bună dimineața! ‎- Bună!
‎Buongiorno, Dottore!
‎Carlo!
‎Geppetto!
‎Da…
‎Arată minunat, tăticule.
‎Se apropie timpul să mergem acasă?
‎Îndată! Mai trimite-mi puțin roșu, Carlo!
‎Am uitat să-ți arăt ce am găsit.
‎Ce este, băiete?
‎O să vezi.
‎Conul de pin perfect.
‎Încă are toți solzii!
‎M-am gândit că l-aș planta chiar eu, ‎să văd cum crește copacul.
‎Apoi mi-aș face jucării ‎din lemnul lui, ca tine.
‎Nici că se putea o idee mai bună, Carlo.
‎Nu-i așa?
‎Ce se aude, tăticule? E un avion?
‎Adună uneltele!
‎Numaidecât!
‎Mergem acasă, să ne încălzim la foc ‎cu o supă fierbinte.
‎- Se poate și niște ciocolată caldă? ‎- Sigur.
‎Pare genul de zi ‎pentru ciocolată caldă, nu?
‎Da. Așa e.
‎Tată! Ce este?
‎Nimic. Sunt sigur că nu e nimic, dar…
‎Stai așa! Conul meu!
‎S-a spus mai apoi că orășelul lui Geppetto ‎nici măcar nu era o țintă.
‎Că avioanele se întorceau la bază
‎și pur și simplu au lansat bombele ‎ca să reducă din greutate.
‎Carlo!
‎Nu…
‎Carlo!
‎Geppetto nu-l mai părăsi niciodată. ‎Cu niciun chip.
‎Lucră foarte puțin. Mâncă și mai puțin.
‎Iar crucifixul bisericii ‎rămase neterminat.
‎Anii trecură.
‎Lumea merse mai departe…
‎dar Geppetto rămase pe loc.
‎Iar aici apar eu.
‎Eram scriitor
‎și ani de-a rândul ‎căutasem condițiile ideale
‎pentru a așterne pe hârtie ‎fascinanta poveste a vieții mele.
‎Până când, în sfârșit,
‎l-am găsit.
‎Sanctuarul meu.
‎Căminul meu.
‎Aici îmi puteam scrie memoriile. ‎Și ce poveste avea să fie!
‎Locuisem în șemineul unui avocat ‎în Sardinia.
‎Traversasem Adriatica cu pescarii.
‎Iernasem în Perugia ‎cu un sculptor vestit.
‎O tinerețe stridulantă, ‎de Sebastian J. Cricket.
‎Te-am visat, Carlo.
‎Se făcea că erai din nou aici, cu mine.
‎Fiul meu!
‎Ce trist!
‎Ce bine ar fi să te întorci la mine!
‎Îmi pare atât de rău!
‎Privindu-l, am fost mișcat ‎de lacrimile bătrânului.
‎Și, cum aveam să aflu, ‎nu-l văzusem doar eu.
‎În peregrinările mele pe acest Pământ,
‎am aflat că prin munți și păduri ‎bântuie spirite străvechi
‎care arareori se amestecă ‎în treburile oamenilor.
‎Însă uneori o fac.
‎Te vreau înapoi, Carlo.
‎Uite aici!
‎Cu mine!
‎De ce nu-mi asculți rugăciunile?
‎De ce?
‎Unde rămăseserăm?
‎Așa! Perug…
‎Ce se petrece?
‎Îl voi aduce înapoi.
‎Îl voi face la loc pe Carlo.
‎Ce… Măi!
‎Din pinul ăsta blestemat!
‎Aoleu!
‎Nu!
‎E casa groazei!
‎Îl voi termina mâine.
‎Da, mâine.
‎Pleacă de aici!
‎Măi! Plecați de acolo! Valea!
‎Dispari!
‎Nu. Asta e casa mea.
‎Străinii n-au ce căuta aici.
‎Plecați! Valea!
‎Da, așa.
‎Băiețel de lemn,
‎în zori de zi ridică-te ‎și pe acest pământ pășește!
‎Dacă nu te superi, te pot ajuta? ‎Aici vorbim de casa mea.
‎Pot să te întreb cine ești?
‎Cine sunt?
‎Un păzitor.
‎Eu veghez asupra lucrurilor mărunte.
‎A celor uitate.
‎A celor pierdute.
‎Ei bine, eu sunt ‎Sebastian J. Cricket, proprietar.
‎Și am dreptul să fiu consultat ‎despre șmecheriile tale
‎legate de proprietatea mea.
‎Cum deja viețuiești ‎în inima băiatului de lemn,
‎m-ai putea ajuta.
‎Cu ce să te ajut?
‎Să veghezi asupra lui.
‎Să-i călăuzești pașii, să fie bun.
‎Eu nu-s guvernantă, coniță. ‎Sunt romancier, ‎raconteur.
‎Ocupat acum cu scrierea memoriilor mele.
‎În lumea aceasta, primești ceea ce dai.
‎Dacă accepți această răspundere, ‎îți voi îndeplini o dorință.
‎Și asta poate însemna orice?
‎Absolut orice?
‎Publicarea cărții mele?
‎Faimă? Bogății?
‎Orice.
‎Te-aș putea ajuta. Mă voi strădui, ‎mai mult de-atât nu poate nimeni.
‎Șmecher, nu?
‎Băiețel din lemn de pin!
‎Îți vom spune „Pinocchio”.
‎În zori de zi ridică-te
‎și pe acest pământ pășește…
‎aducând bucurie și tovărășie ‎acelui sărman om îndurerat.
‎Fii băiatul lui!
‎Umple-i zilele cu lumină, ‎astfel încât să nu cunoască singurătatea.
‎Cine-i acolo?
‎Bagă de seamă!
‎Sunt înarmat!
‎Bună dimineața, tăticule!
‎Ce-i asta? Ce soi de vrăjitorie?
‎Ai vrut să prind viață. ‎Ai cerut să prind viață.
‎Cine ești tu?
‎Mă cheamă Pinocchio!
‎Sunt fiul tău.
‎Nu ești fiul meu! Nu te apropia de mine!
‎Băiatul spune adevărul, meștere Geppetto!
‎E plin de gândaci!
‎Ce e asta?
‎Noutăți văd peste tot
‎Nu, dă-mi pace!
‎Ce e-n jur vreau să cunosc
‎Depărtează-te! Nu te apropia de mine!
‎Acest obiect ce e?
‎E un orologiu, nu-l atinge!
‎Și ce face el oare?
‎Cântă la ora șase.
‎Nu!
‎Acest obiect ce e?
‎Ăla e un ciocan.
‎Și ce face el oare?
‎Bați. Lovești. Spargi.
‎Place, îmi place
‎Noutăți văd peste tot
‎Frumos!
‎Ce de cuvinte-nvăț acum
‎E fascinant să le pronunț
‎Sclipesc, lucesc
‎În minte plutesc ‎Ele mă uimesc
‎Cuvinte eu rostesc
‎Acest obiect ce e?
‎O oală de noapte.
‎Și ce face el?
‎Păi…
‎Place, îmi place
‎Noutăți eu văd ‎Noutăți eu văd peste tot
‎Place, îmi place
‎Trebuie să încetezi!
‎A fost foarte distractiv, tăticule!
‎Nu ești fiul meu.
‎Ce e cu tine?
‎Tăticule?
‎Îmi pare rău.
‎Eu…
‎Stai aici! Nu ieși!
‎Mă duc la biserică.
‎- Biserică? Vreau la biserică. ‎- Stai acolo!
‎- Biserică! ‎- M-ai înțeles?
‎Biserică!
‎Nu! Ți-a spus să stai.
‎- Mă duc la biserică. ‎- Nu! Te rog, oprește-te!
‎- Trebuie să-i dai ascultare tatălui tău! ‎- Ascultare?
‎Să faci ce ți se spune.
‎Dar nu vreau să ascult.
‎Ei bine…
‎trebuie să te străduiești, ‎mai mult de-atât nu poate nimeni.
‎Dragul meu tată…
‎Mă duc la biserică!
‎Salut!
‎CREDE SUPUNE-TE LUPTĂ
‎Bine, pa!
‎Hopa!
‎Tată, privește! Acolo!
‎Ce e ăla?
‎Tăticule!
‎Vorbește!
‎Tăticule! Aici!
‎Pinocchio!
‎Eu sunt!
‎Am venit la biserică.
‎E un demon!
‎Vrăjitorie!
‎Deochiu'!
‎Pinocchio!
‎Nu! Vă rog!
‎E o marionetă!
‎Pentru amuzament!
‎Dacă e o marionetă, unde-i sunt sforile?
‎Așa e. Cine te controlează, ‎băiete de lemn?
‎Desigur că eu îl controlez…
‎Dar pe tine?
‎Nu se vorbește așa cu primarul.
‎E o marionetă. O păpușă, atâta tot.
‎Ba nu. Sunt făcut din carne și oase!
‎Sunt un băiețel adevărat!
‎- Demon! ‎- Monstru!
‎E o oroare!
‎- Lucrarea diavolului! ‎- Ajunge!
‎Asta e casa Domnului.
‎Bețivan smintit!
‎Tu cioplești chestia asta ‎în timp ce Domnul nostru
‎atârnă neterminat de atâția ani?
‎Ia de aici spurcăciunea aia! ‎Du-o de aici acum!
‎Da, părinte.
‎- Rușine, Geppetto! ‎- Pe rug cu el!
‎Să fie tăiat bucăți!
‎- Iertare! Totul va fi bine. ‎- Afară!
‎- Blestemat să fii, Geppetto! ‎- Domnul îl va pedepsi!
‎Afară!
‎- Nu te mai foi! ‎- Salut!
‎Carlo nu s-a purtat așa niciodată.
‎Tăticule, de ce mi-a crescut nasul azi?
‎Ai mințit, Pinocchio,
‎iar o minciună bate la ochi ‎așa ca nasul tău și…
‎Cu cât minți mai mult, ‎cu atât mai mult crește.
‎Așa?
‎Așa… Da, așa.
‎- Poftim! ‎- Ciocolată.
‎Mulțumim, Geppetto. ‎Îți suntem recunoscători pentru primire.
‎Candlewick, du-te lângă foc!
‎Am venit să discutăm ‎despre incidentul de azi, de la biserică.
‎Comunitatea a fost surprinsă ‎de creația ta.
‎Ca primar,
‎trebuie să mă asigur că marioneta ta ‎nu e o amenințare pentru comunitate.
‎Nu, nici pomeneală!
‎Aia e…
‎ciocolată caldă?
‎Ești o marionetă! ‎N-ai mâncat nimic în viața ta.
‎Pesemne că de-aia mi-este așa de foame.
‎Sunt lihnit, tăticule. Mor de foame.
‎Ba nu!
‎Du-te lângă foc ‎și lasă-mă să vorbesc cu musafirii!
‎Dar nu vreau! Vreau ciocolată caldă.
‎- Te rog, tăticule! ‎- Haide!
‎Poftim!
‎Măiculiță! Mulțumesc.
‎Bine, Pinocchio. ‎Încălzește-ți picioarele la foc!
‎Ascultă-l pe tăticul!
‎Da, îl ascult, dacă primesc ciocolată.
‎Măiculiță!
‎E un puști fermecător.
‎Primarul veghează ‎asupra moralității orașului, înțelegi?
‎Autoritatea sa nu poate fi disputată…
‎Da! Și nu accept să fiu ridiculizat.
‎Voi face cum poftiți. Aveți cuvântul meu.
‎Și băiatul ăsta de lemn?
‎O să-l lași să se zbenguie prin oraș?
‎Nu. Îl voi ține sub lacăt.
‎Chiar aici, în casă.
‎Refuz să fiu ținut sub lacăt. ‎Dacă e nevoie, voi sparge geamurile.
‎Acest băiat anormal nu e disciplinat.
‎Dar pare puternic, zdravăn, ‎din pin italian de calitate.
‎Da, un pin foarte bun.
‎N-o fi el perfect, dar are intenții bune.
‎Auzi? Apropie-te de foc, să te încălzești!
‎Fiule! Vino-ncoace!
‎- Uite-l pe fiul meu, Candlewick! ‎- Da.
‎Un tânăr fascist exemplar.
‎Mândru, curajos.
‎Viril ca tatăl lui.
‎Iar dinții îi sunt perfecți. ‎Și niciun semn de gălbenare.
‎Tăticule? Tăticule!
‎Picioarele mele sunt calde. Ca ciocolata.
‎Uite!
‎Ce?
‎Foc! Mi-a luat foc casa!
‎Da! Uitați-vă la mine!
‎Priviți! Am luat foc.
‎Ura!
‎Uite ce ai făcut, tată! ‎Ai stins lumina de pe picioarele mele!
‎Asta pățești cu o minte indisciplinată. ‎Trebuie să trimiți copilul la școală.
‎La școală? Pe Pinocchio?
‎Da. Mâine.
‎La școală.
‎Ce mai zi!
‎E timpul de culcare.
‎Tăticule, îmi plac picioarele de dinainte. ‎Și îmi place când ard.
‎Pinocchio, dacă te duci la culcare,
‎până dimineață ‎îți fac o pereche de picioare noi.
‎Ca acelea vechi?
‎Mai bune decât cele vechi.
‎Mai bune? Pot avea picioare de greier? ‎Poți să-mi faci patru?
‎Nu, doar două.
‎Două sunt de ajuns.
‎Noapte bună, tăticule!
‎Noapte bună, fi…
‎Noapte bună, Pinocchio!
‎Sebastian?
‎Da, Pinocchio?
‎Cine e Carlo?
‎Carlo a fost un băiat.
‎Geppetto l-a pierdut cu ani în urmă.
‎Unde l-a pus?
‎Cum poți pierde un om întreg?
‎A murit, Pinocchio.
‎Nu mai e în viață.
‎Asta e rău?
‎Da. E o povară grea ‎când un tată pierde un copil atât de mic.
‎Ce-i aia „povară”?
‎Ceva dureros ce trebuie să duci cu tine.
‎Deși te doare foarte mult.
‎Noaptea aceea am scris mult.
‎Aveam atâtea de spus.
‎Și nu despre viața mea,
‎ci despre tați imperfecți ‎și fii imperfecți.
‎Și despre pierdere. Și iubire.
‎Și, măcar pentru o seară, am fost cu toții ‎senini în ignoranța noastră.
‎Așa e, tăticule. Picioarele astea ‎sunt mult mai bune decât cele vechi.
‎Uită-te la mine! Pot merge cu spatele.
‎Și pot face salturi.
‎Înainte nu puteam.
‎Tăticule! Vezi și tu asta?
‎Arată ca mine.
‎Ce-i aia?
‎Pinocchio! Vino degrabă!
‎Măiculiță! Îmi plac mult ‎noile picioare, tăticule.
‎Putem să mergem la bâlci?
‎Poate că da, Pinocchio. Poate că da.
‎Dar acum avem treabă.
‎Treabă? Îmi place treaba.
‎Tată, ce-i aia „treabă”?
‎Zău așa, Pinocchio! Ajunge cu întrebările!
‎Maimuțoi afurisit!
‎NU DERANJAȚI
‎Vin acum!
‎Ce este? Ce cauți aici?
‎Ți-am zis să lipești afișe, ‎să atragi lumea.
‎Se alege praful de bâlci! Iar tu?
‎Nu înțelegi ce disperată e situația?
‎Ce anume?
‎O marionetă vie? Ești sigur?
‎Asta ne-ar putea relansa.
‎Am fi din nou regii bâlciurilor!
‎Rege am fost
‎Rege să fiu vreau
‎Pe-atunci eram bogați ‎În mătase-mbrăcați
‎Da, din nou eu aș vrea
‎Spectacole aveam, chiar de succes
‎Veneau toți cu mare interes
‎Acum și cei mici
‎Și cei căsătoriți
‎Vor doar Garbo, Gardel, Valentino
‎La voce din Caruso
‎Jazzul la radio
‎Voi erați regi, da!
‎Mon Dieu,‎ frumos era!
‎Voi erați minunați ‎Cei mai apreciați, da!
‎Va fi iar așa!
‎Fiți optimiști!
‎Voi reuși!
‎Acum coboară-l!
‎Mai mult. Așa!
‎Încă puțin. Stop!
‎Așa.
‎Foarte bine, copile! Foarte bine.
‎Tăticule, nu înțeleg un lucru.
‎Ce este, Pinocchio?
‎Toți îl plac pe el.
‎- Pe cine? ‎- Pe el.
‎Cu toții îi cântau.
‎Și el e făcut din lemn.
‎De ce pe el îl plac, dar pe mine, nu?
‎Vino încoace, Pinocchio!
‎Uneori, oamenii se tem de ce nu știu,
‎dar te vor cunoaște, ‎te vor place și pentru asta…
‎Ești gata pentru școală?
‎Atunci, aș vrea să îți dau ceva.
‎Îmi place mult, tăticule!
‎Îmi place mult de tot.
‎Ce este?
‎E un abecedar.
‎O carte foarte specială.
‎Care a aparținut ‎unui băiat foarte special.
‎Carlo? Băiatul pe care l-ai pierdut?
‎- Era un băiat foarte cuminte, tăticule? ‎- Da.
‎Și l-ai iubit foarte mult?
‎Da, l-am iubit.
‎Îl iubesc.
‎Atunci voi fi precum Carlo!
‎Voi fi ascultător, mă voi duce la școală ‎și voi fi cel mai bun
‎la… ce-or fi făcând ei acolo.
‎Vei fi mândru de mine.
‎La școală, la școală
‎Am pornit spre școală ‎La școală eu mă duc
‎Chiar există!
‎Visul ăsta, minunăția asta există!
‎Babuin bărbos și briliant ce ești!
‎Va fi al meu!
‎La școală, la școală ‎Am pornit spre școală
‎Școala! Măiculiță!
‎Ce înveți la școală, dle Cricket?
‎Să citești și să scrii.
‎Tabla înmulțirii!
‎Ce-i aia tabla „înmultițirii”?
‎Ai patru căruțe ‎cu câte 27 de mere în fiecare.
‎Nu-mi pasă ce spune tabla, ‎nu am mere și refuz să mint!
‎Nu! E doar aritmetică!
‎Deci înmulțești patru cu șapte… ‎Patru și șapte? Iar rezultatul…
‎Nu mai înțeleg.
‎Nu cred că-mi mai place școala, Sebastian.
‎L-am găsit!
‎Privește, Spazzatura! Miracolul nostru!
‎- Senzația noastră! ‎- Termină!
‎Vedeta noastră!
‎- Cine? Eu? ‎- Da, ‎mon étoile!
‎Sunt contele Volpe! Ai fost ales!
‎Vino să te bucuri ‎de viața lipsită de griji de la bâlci,
‎ca mare vedetă ‎a spectacolului meu cu marionete!
‎Nu-l asculta, Pinocchio! ‎I-ai promis tatei că te duci la școală.
‎Da. I-am promis tatei că mă duc la școală.
‎Vezi? Mi-a dat cartea lui Carlo.
‎Cartea lui Carlo? Da!
‎O lucrare clasică, lectură obligatorie!
‎Văd bine că ai stofă de intelectual!
‎Numai că buchiseala nu se compară
‎cu experiența de a privi lumea ‎cu propriii ochi, de pe culmile gloriei.
‎Vei vedea toate națiile pământului
‎cum ți se perindă la picioare.
‎Picioarele mele noi-nouțe!
‎Nu! Așteaptă!
‎Trebuie să te duci la școală!
‎Putem să amânăm pe mâine?
‎Din păcate, nu.
‎Astăzi este singura zi
‎când bâlciul nostru babilonian ‎e prin părțile tale,
‎dar, dacă trebuie ‎să te duci la școală, asta este!
‎Vino, Spazzatura!
‎Să găsim pe altcineva
‎să mănânce înghețată, popcorn ‎și să bea ciocolată caldă!
‎- Ciocolată caldă? ‎- Nu se poate!
‎Sigur că da.
‎Ciocolată caldă și jocuri pe săturate.
‎Măiculiță! Poate că nu e grav ‎dacă întârzii un pic la școală?
‎Da, nicio problemă. ‎Nici nu vor băga de seamă.
‎Nu-l asculta, Pinocchio!
‎Mai avem de rezolvat un ultim detaliu.
‎Semnează aici, aici și aici. O peniță?
‎Nu, Pinocchio! N-o face!
‎Așa?
‎Perfect! Acum te voi face ‎să strălucești ca o stea.
‎Urmează-mă, băiete!
‎Vai, ce durere!
‎Viața e o durere cumplită.
‎Meștere Geppetto? Ești bun să cobori?
‎În sfârșit!
‎Mântuitorul nostru a fost restaurat.
‎Să-mi fie cu iertare!
‎Băiatul tău nu s-a dus azi la școală.
‎Dar a plecat dimineață, l-am trimis acolo.
‎Evident, marioneta e o fire rebelă.
‎Un creier independent, aș spune.
‎- Da. ‎- Caută-l!
‎Mă aștept să-l vedem ‎pe băiețelul de lemn mâine la școală.
‎Mâine? Da. Desigur.
‎Chiar că e grozav la bâlci!
‎Mai vrei popcorn?
‎Nu mai pot nicio fărâmă, dle Diavolo.
‎Ar trebui să mă duc la școală.
‎Mai stai un pic, Pinocchio!
‎Scuză-mă că te-am făcut ‎să aștepți, marioneta mea micuță!
‎Nu-mi place să mi se spună „marionetă”.
‎Băiete, marionetele sunt ‎le meilleur qui soit!
‎Staruri! Ridică brațele!
‎Marionetele sunt respectate ‎în toate cercurile.
‎Credeam că mai bine sunt ‎un băiat obișnuit.
‎Nu! Oamenii adoră marionetele.
‎Ca Il Diavolo, Columbina, Punchinello.
‎Desigur, una singură le întrece pe toate…
‎Aș vrea să o cunosc.
‎Pinocchio!
‎Ia stai! Ăsta sunt eu!
‎Așa este. Ești o minunăție. Un miracol.
‎Te vor adora.
‎Cine?
‎Les idiots!
‎Minunații copii ai lumii.
‎Ridică piciorul! ‎Te vor îndrăgi și îți vor striga numele.
‎Pinocchio!
‎Pinocchio, marioneta vie!
‎Unu, doi și…
‎Cu guma, eu
‎Baloane fac mereu
‎Eu strig
‎Eu plâng
‎Pentru plăcinte cânt
‎Pinocchio!
‎Nu.
‎Abecedarul lui Carlo!
‎Poftim?
‎Într-acolo.
‎Cântecul acela.
‎De unde să știe el cântecul acela?
‎Sunt liber ca un nor
‎Iată-mă că zbor!
‎Coșmar după coșmar.
‎Fac poc, fac pac ‎Și-o-ntind, e guma mea
‎Al tău fiu iubitor ‎Se distrează…
‎De zor!
‎Ura! Pinocchio!
‎Mulțumesc!
‎Toate bunătățile alea ‎sunt de vânzare la bâlci.
‎Mulțumesc!
‎Pinocchio? Ce e cu toate astea?
‎Ce faci?
‎Tăticule!
‎Sunt o vedetă, tăticule! O vedetă!
‎- Ei mă iubesc. Mă acceptă. ‎- Ce faci…
‎Ajunge cu bazaconiile astea! ‎Trebuia să fii la școală.
‎Și de unde știi cântecul ăla?
‎Maimuțoi mocofan!
‎Vedeta mea!
‎Unde e vedeta mea?
‎Mulțumesc! Sunteți foarte amabili!
‎Ai stricat abecedarul lui Carlo ‎și nu te-ai dus la școală. De ce?
‎Mi-ai promis că te porți precum…
‎Carlo.
‎Da.
‎Asta voiam să fac, tăticule, dar…
‎Da, Pinocchio. Ce este?
‎Zece bandiți au ieșit din tufișuri ‎și au luat…
‎Au ieșit din tufișuri ‎și au luat abecedarul.
‎Înțeleg.
‎Și apoi ce s-a întâmplat?
‎Aveau un topor și voiau ciocolată.
‎Ciocolată caldă!
‎Pinocchio, n-ar trebui să mă minți!
‎Sunt tatăl tău.
‎Dar îți spun adevărul!
‎Atunci de ce îți crește nasul?
‎Nu crește!
‎Minciuni, minciuni și iar minciuni!
‎Nu mint!
‎Uită-te la tine!
‎Plecați!
‎Nu este un spectacol.
‎Ba da!
‎Dă-i drumul lui ‎carissimo,‎ chefliu…
‎cleptoman!
‎Nu îl atinge!
‎Eu l-am făcut.
‎Iar eu l-am descoperit.
‎Nu e păpușa ta. E al meu!
‎- Poate ar trebui să… ‎- Nu e al niciunuia!
‎E un actor. Actorul meu.
‎Dă-mi-l!
‎Niciodată!
‎Vai de mine!
‎A fost foarte distractiv, tăticule!
‎Nu!
‎Pinocchio!
‎A apărut din senin! ‎Așa e când lași copiii să se zbenguie.
‎Pinocchio murise.
‎Asta era limpede ‎pentru orice minte ascuțită.
‎Pe atunci nu știam însă ‎că moartea nu era sfârșitul.
‎În pustiu
‎Viața s-a dus
‎Cel mort e pe veci apus…
‎- Ai auzit și tu? ‎- Cine-i acolo?
‎- Credeam că e mort. ‎- Chiar e. Am văzut actele cu ochii mei.
‎Carne nu-i…
‎E cineva?
‎Nici oase nu-s
‎Și problemele s-au dus
‎Bun. Deci, unde rămăseserăm?
‎- Cine face cărțile? ‎- Eu, nu?
‎Bine, băieți! Banu' jos!
‎- Care e limita? ‎- Douăzeci, zevzecule!
‎Ai ceva acolo, nu?
‎Probabil că are un șesar ‎leibedik.
‎Ce haios!
‎Jucați un joc?
‎Culoare!
‎Vreau să joc și eu! Vă rog, pot?
‎Chiar nu pricepi ‎ce-i aia să fii mort, ‎schmendrick?
‎E plicticos acolo. ‎Nu-mi place să fiu mort.
‎Hopa! Ai dat-o în bară.
‎Ce-i aia?
‎Te prelucrează.
‎Du-te la șefa, copile!
‎Pe acolo.
‎O s-o vezi tu.
‎Dă-mi un afurisit de as, rogu-te!
‎E cineva?
‎Cine ești tu?
‎Am impresia că ai mai fost aici.
‎Sunt Pinocchio. Sunt un băiețel.
‎Și cred că sunt mort.
‎Așa deci. Înțeleg.
‎Băiețelul de lemn cu sufletul de împrumut.
‎Nebunia sorei mele.
‎O aiurită sentimentală.
‎Ea ți-a dat viață, Pinocchio, ‎deși tu n-ar fi trebuit să ai așa ceva.
‎Nu mai mult decât un scaun sau o masă.
‎Prin urmare, nu poți muri cu adevărat.
‎Măiculiță! Asta e bine, nu?
‎Înseamnă că nu ești ‎și nu vei fi niciodată un băiat adevărat
‎cum a fost Carlo.
‎Viața oamenilor are preț și însemnătate
‎doar fiindcă e atât de scurtă.
‎Să nu mă înțelegi greșit! Vei muri.
‎De multe ori.
‎Asta fiind una dintre ele.
‎Dar nu sunt morți adevărate.
‎Doar perioade de așteptare.
‎Există niște reguli.
‎Chiar dacă sora mea le nesocotește.
‎Vom aștepta amândoi să se scurgă nisipul.
‎Vei sta aici cu mine din ce în ce mai mult ‎de fiecare dată când traversezi,
‎până la sfârșitul timpului.
‎Și apoi, după ce se scurge nisipul?
‎- Te voi trimite înapoi de fiecare dată. ‎- Înțeleg.
‎În cazul ăsta, aș vrea să te întreb ceva.
‎Pe data viitoare!
‎Nu.
‎Of, Pinocchio!
‎Niente.‎ Nu-i nimic de făcut.
‎Mi-e teamă că trupul e rigid.
‎Dintotdeauna a fost rigid. E din lemn.
‎Chiar dacă e mort, tot îl pot angaja.
‎Cum îndrăznești, domnule!
‎Arată puțin respect!
‎Ba tu să-mi arăți mie ‎și venitului meu estimat trimestrial!
‎Domnilor! Nu e momentul ‎pentru gâlceava voastră de doi bani.
‎Cum plănuiești să scapi de cadavru…
‎Un cadavru? Unde?
‎Pinocchio! Trăiești!
‎E nemuritor!
‎Trăiască arta!
‎E un miracol.
‎Ușurel, fiule!
‎Sprijină-te de mine! Mergem acasă.
‎O clipă!
‎Am un contract perfect valabil.
‎Semnat de artist și de impresar.
‎Ori apare pe scenă, ‎ori îmi datorezi zece milioane de lire!
‎Asta e culmea!
‎E doar un soare zâmbitor.
‎Dar tot semnătura lui e, nu?
‎Eu l-am desenat.
‎Cer să fiu despăgubit conform legii
‎pentru transport, ‎transmutare și toate specta…
‎Țara noastră, înainte de toate!
‎Băiatul nu poate fi ucis.
‎Este soldatul ideal.
‎Legea cere să fie trimis ‎la o tabără pentru tineri.
‎Vei învăța să lupți,
‎să tragi cu arma ‎și să fii un italian adevărat.
‎Trebuie să plecăm.
‎Chiar trebuie să plecăm.
‎Vom vorbi mai târziu, fără îndoială.
‎Nu cu mine, domnu'! Cu avocații mei!
‎Ce mai zi!
‎A fost distracție!
‎Ce ne facem?
‎Nu-ți face griji, tăticule! ‎Mă duc la război. Pare distractiv.
‎Pot învăța să lupt, să trag cu arma ‎și să merg în pas de marș așa…
‎Nu, Pinocchio.
‎Războiul nu e o joacă.
‎Războiul nu e bun. Războiul…
‎Războiul mi l-a luat pe Carlo.
‎- Atunci nu mă duc și gata. ‎- Dar acum, e obligatoriu. Așa e legea.
‎Chiar dacă e ceva rău?
‎Da. Cu toții trebuie să respectăm legea, ‎fie că ne place, fie că nu.
‎De ce?
‎Nu am nici timpul, ‎nici răbdarea să îți explic…
‎Îi datorez individului ăluia o avere.
‎Iar tu vei fi dus departe, ‎într-o tabără de instrucție pentru tineri.
‎Acum, uite ce ai făcut din mine!
‎Eu te-am făcut ca să fii precum Carlo.
‎De ce nu poți să-i semeni mai mult?
‎Fiindcă eu nu sunt Carlo.
‎Nu vreau să fiu precum Carlo.
‎- Carlo este… ‎- Ajunge!
‎Ești o povară.
‎Nu i-a crescut nasul.
‎Ce ai spus?
‎Când a spus că sunt o povară, ‎nu i-a crescut nasul.
‎Așa simte el cu adevărat.
‎Nu vreau să fiu o povară.
‎Nu vreau să-l supăr pe tăticul ‎și să-l fac să strige așa la mine.
‎Pinocchio…
‎Uneori, tații sunt cuprinși de disperare, ‎ca toată lumea.
‎Și spun lucruri
‎pe care nu le cred decât în acel moment.
‎Dar, cu timpul, își dau seama…
‎că n-au vrut să spună acele lucruri.
‎Înțelegi?
‎Alo! Unde te duci?
‎Am un plan.
‎Pinocchio, ce faci?
‎O să vezi tu.
‎Mă duc la bâlci.
‎Așa îl pot ajuta pe tăticul ‎și nu mă duc la război.
‎O să-i explic totul într-un bilețel.
‎Nu, Pinocchio, nu face asta!
‎E chiar…
‎Nu!
‎Nu face asta!
‎Să-i spui că o să-i trimit bani!
‎Și că îl iubesc.
‎Și că n-o să mai fiu o povară.
‎Nu!
‎Ce este? Ce vrei în toiul…
‎Vedeta mea iubită!
‎Cu ce te pot ajuta?
‎Dacă lucrez pentru tine, ‎îl ierți pe tata de datorie?
‎Absolut, dragul meu băiat.
‎Și îi trimiți partea mea din profit?
‎Contabilitate ca la carte!
‎Jumi-juma', exact pe din două.
‎Deșteptarea cu toții!
‎Plecăm!
‎Ce durere!
‎Pinocchio. Fiule!
‎Voiam doar să îți spun…
‎Pinocchio!
‎Greierașule!
‎A plecat! S-a dus la bâlci.
‎Pinocchio!
‎Lasă…
‎Cum îl voi mai găsi?
‎Acum vrei să-l găsești?
‎După tot ce ai spus. ‎După ce i-ai zis că e o povară. O povară?
‎Cum poți fi atât de orb? Complet orb!
‎Băiatul te iubește.
‎Are multe de învățat, ‎dar te iubește așa cum ești.
‎Chiar mori dacă faci la fel pentru el?
‎Începe să te porți ca un tată! ‎Unul adevărat.
‎Nu un țap încăpățânat care se văicărește ‎și plânge după ce a pierdut!
‎„Eu, sărmanul de mine!”
‎Și nu vede iubirea de care are parte!
‎Oi fi eu o gâză, domnule, ‎dar te pot învăța câte ceva despre…
‎Alo! Unde te duci?
‎După fiul meu.
‎Nu te supăra… Poate ar trebui… Așteaptă!
‎Ciao, papa!
‎Așteaptă!
‎Mio papa
‎Eu acum te părăsesc
‎Nu știu unde sau cât va dura
‎Știu doar că o să lipsesc
‎Dacă mult timp eu voi pleca
‎Dulce amintiri cu mine am luat
‎Cântecul păsărelelor
‎Poate culoarea prunelor
‎Parfum de pâine și de vin
‎Și chipul tău mi-l voi aminti
‎Adio, papa
‎Ciao, papa
‎Mio papa
‎Eu departe am pornit
‎Cred că sunt gata să plec la drum
‎Orice ar fi, sunt pregătit
‎Dacă mult timp eu voi pleca
‎Pe vârf de munte voi urca
‎Poate o cămilă voi vedea
‎Poate un pirat cu un ochi stricat
‎Orice ar fi, nu voi uita
‎Chipul tău blând, tatăl meu drag
‎Adio, papa!
‎VOM CÂȘTIGA RĂZBOIUL!
‎Pe-acest drum lung cât voi fi plecat
‎De amintiri voi fi atașat
‎În ploaie, lacrimi voi masca
‎Să nu mai plâng voi încerca
‎Orice ar fi, nu voi uita
‎Chipul tău blând, tatăl meu drag
‎Adio, al meu papa!
‎Acum voi lupta
‎Pentru patrie
‎Și nu voi renunța ‎Glorie Italiei!
‎Cu steagul sus pornesc la drum
‎Il Duce, Il Duce ‎Cântăm și ne rugăm
‎Lumina o vom urma
‎Orice s-ar întâmpla
‎Precum șoimul stoic ‎Pe cer eu voi zbura
‎Am pornit pe acest drum ‎Pentru a câștiga
‎Curajoși și voinici
‎Toți strigă
‎Italia va răzbi‎!
‎LIDERUL NOSTRU ‎MUSSOLINI
‎Mulțumesc!
‎Viva Benito Mussolini, nostro duce!
‎Viva!
‎Încă o oprire și gata!
‎Nu uita să-i trimiți tatei ‎partea mea din bani!
‎Nici prin cap nu-mi trece să uit.
‎Vezi? Jumi-juma'…
‎Minus cheltuieli, transport și promovare.
‎Mâine mergem într-un orășel ‎de pe malul mării, Catania.
‎Iar acolo vom da un spectacol ‎pentru Excelența Sa, Il Duce.
‎- „Il Dulce”? ‎- Nu, steaua mea sclipitoare.
‎Liderul nostru neînfricat, Il Duce, ‎Benito Mussolini!
‎A auzit de spectacolul nostru ‎și vine să ne vadă.
‎Eu și el suntem foarte apropiați.
‎Aici suntem la Roma.
‎El e acolo, în spate.
‎Eu și tăticul tău vom fi mândri de tine.
‎Mândri.
‎Nu te supăra, domnule!
‎Catania. Mergi acolo?
‎Poți să mă duci acolo?
‎Te rog?
‎E dincolo de strâmtoare.
‎Ce vezi tu acolo nu e marea.
‎E un cimitir!
‎Aoleu…
‎O fiară venită din genunea de gheață
‎să-și primească tributul în sânge și oțel.
‎Un monstru cât 20 de corăbii,
‎înfometat și furios.
‎Mă lași? Povești de adormit copiii!
‎Căpitane…
‎fiul meu este pe malul celălalt.
‎Mâine are spectacol.
‎Numai pe el îl am pe lume.
‎Ia-i! Sunt ai tăi!
‎Nu vreau decât să-l revăd.
‎Pas și întoarcere, pas și întoarcere. ‎Mai cu viață! Pas…
‎Pot să mă odihnesc un pic?
‎Nu. Ritmul tău e tot mai dezordonat.
‎Nicio clipă de odihnă!
‎Cinci minute, te rog!
‎Trei minute.
‎Te simți bine, Pinocchio?
‎Ne facem griji.
‎Pari obosit și la capătul puterilor.
‎Ai nevoie de multă odihnă.
‎Și de niște pantaloni, ‎eventual și de o ureche nouă.
‎Ce-ar fi să-ți vizitezi tăticul acasă?
‎N-ai ce căuta aici.
‎Nu pot.
‎Trebuie să continui să lucrez ‎și să trimit bani.
‎Da…
‎Adevărul este
‎că Volpe se folosește de tine.
‎Nu i-a trimis nicio para tatălui tău.
‎Ce?
‎Ține toți banii pentru el.
‎Nu-i pasă de tine.
‎Nu ești favoritul lui.
‎Spazzatura e favoritul lui.
‎Așa a fost dintotdeauna. E un geniu.
‎Nu! Contele Volpe nu m-ar minți.
‎Eu sunt vedeta lui.
‎Sunteți invidioși, atâta tot!
‎Crezi că îl vom găsi, Sebastian?
‎Pe Pinocchio al meu?
‎Da. Vezi tu…
‎Tatăl meu drag îmi spunea
‎Sari cât mai sus, mă-ndruma
‎Căci roua-n zori e dulce
‎Tatăl meu drag îmi spunea
‎Arrivederci!
‎Nu mai plânge, totul trece
‎Nu te mai împovăra…
‎Sunt eu!
‎- Iată-l! ‎- El e.
‎- Pinocchio! Vreau să vorbesc cu el. ‎- Mulțumesc. Sunteți drăguți.
‎Îmi pare rău, nu în clipa asta.
‎Maimuță mizerabilă,
‎râioasă,
‎dezaxată!
‎Ce i-ai spus?
‎În seara marelui spectacol, ‎aș putea pierde tot din cauza ta!
‎Știi cine vine? Ai cea mai vagă idee?
‎Te-am găsit ‎în fundul cuștii ăleia, în ploaie.
‎Fuseseși lăsat acolo să mori.
‎Nu te voia nimeni, iar eu te-am salvat.
‎Te-am salvat!
‎Trebuia să te fi lăsat să mori!
‎Încetează!
‎Nu-l mai lovi!
‎Asta nu te privește, Pinocchio. ‎Tu ești vedetă, exersează-ți dansul!
‎Îți cer să încetezi.
‎Cum ai spus și tu, ‎eu sunt vedeta spectacolului
‎și nu accept să-mi tratezi așa partenerul.
‎Și ce e zvonul ăla, ‎cum că nu i-ai dat tatei niciun ban?
‎Poate mă duc chiar acum acasă, ‎să-l întreb.
‎Ce părere ai?
‎Să cânți și să dansezi tu ‎pentru „Il Dulce”!
‎Cred că înțelegi greșit relația noastră, ‎micul meu pericol de incendiu.
‎Eu sunt maestrul păpușar.
‎Tu ești păpușa.
‎Eu sunt stăpânul.
‎Tu ești sclavul!
‎Și vei face ce îți poruncesc
‎până când trupul tău de lemn putrezește
‎și te folosesc să-mi încălzesc șemineul!
‎N-oi fi având tu sfori,
‎dar eu te controlez.
‎Tu mi te supui.
‎Pricepi?
‎Spazzatura!
‎Un fiu știe când tatăl lui e în viață.
‎Ne va căuta el, o să vezi.
‎N-ai de ce să-ți faci griji.
‎Ție îți vine ușor să spui.
‎Diseară mâncăm!
‎Ce noroc pe noi!
‎Excelența Voastră!
‎Am scris această scenetă ‎special pentru dvs.
‎Îmi plac marionetele.
‎Spazzatura!
‎Mă gândeam ‎să îmbunătățim un pic spectacolul de azi
‎pentru atât de importantul „Dulce”.
‎Am niște idei foarte bune.
‎In bocca al lupo,‎ marioneta mea.
‎Încântă-l pe Duce ‎și te voi acoperi de glorie!
‎Îi vom da un spectacol ‎pe care nu-l va uita niciodată.
‎Pentru patrie
‎Acum voi lupta
‎Căci bebe căcăcios ‎E aici, în fața mea
‎Ca un excrement…
‎- Excrement? ‎- Da, Excelență.
‎Il Duce, Il Duce ‎A pârțuri tu miroși
‎La muci dacă poftești ‎Pe-ai mei ți-i dăruiesc
‎Excrement!
‎EXCREMENȚA SA ‎CĂCĂ-SOLINI
‎Ca un răhățel urât mirositor
‎Tu tragi pârțuri multe ‎Pe oliță de zor
‎Da, tu ești căcăcios
‎Papi caca, bebe mic ‎Papi caca, vom răzbi
‎Nu-mi place marioneta asta.
‎Împușcați-o!
‎Și dați foc la tot!
‎Salut! Eu sunt.
‎Iarăși a venit.
‎Nu pot să mor.
‎Știm asta.
‎Nu pot să mor.
‎Nu pot să mor!
‎Știi ușa.
‎Îți vine să crezi?
‎Am scăpat de război, de gloanțe, de foc… ‎Am fost călcat de mașină.
‎Aș putea fi ucis de multe ori.
‎Sunt cel mai norocos băiețel din lume.
‎Eu zic că ai de purtat o povară cumplită.
‎O povară?
‎Nu sunt o povară.
‎E foarte urât să-i spui asta unui băiețel.
‎Viața poate aduce multă suferință.
‎Iar viața eternă ‎poate aduce suferință eternă.
‎Nu-i chiar așa de rău!
‎Da, o încasez de fiecare dată,
‎dar de cum mă întorc, ‎mă duc acasă, la tata.
‎Dar, Pinocchio, ‎dacă n-o să-ți mai vezi tatăl niciodată?
‎Ba îl voi vedea.
‎De ce nu?
‎Pe când tu ai viață eternă,
‎prietenii tăi, cei dragi nu au.
‎Fiecare clipă împărțită cu ei ‎ar putea fi cea de pe urmă.
‎Nu știi niciodată cât timp mai ai ‎cu cineva decât când se duce.
‎Ce? Nu înțeleg.
‎Poți să-mi spui mai mult?
‎Te rog? Nu!
‎Am știut eu! Ai înviat.
‎Bună, Candlewick!
‎Noi avem o singură viață ‎de jertfit pentru patrie, dar tu…
‎tu nu ai nicio limită.
‎- Eu? ‎- Da!
‎Tu!
‎Urmează-mi ordinele, învață să te supui ‎și vei fi soldatul perfect.
‎Dar tăticul meu…
‎Te vei întoarce acasă erou. ‎Orice tată s-ar mândri cu așa un fiu.
‎Am sosit.
‎Ce-i cu toate astea?
‎Proiectul Elitei Militare ‎pentru Tinerii Patriotici.
‎- Ce-i aia „elită”? ‎- Noi suntem.
‎Vom învăța să fim soldați de elită!
‎Învățăm? Ca la școală?
‎Să citim și să scriem ‎și tabla „înmultițirii”?
‎Ești hazliu.
‎Atenție la mine!
‎În zonă au fost raportate ‎avioane inamice.
‎Dar noi vom continua instrucția mâine.
‎E cineva care se teme de inamic?
‎- Da! ‎- Nu, domnule!
‎Bine.
‎Sunteți voi băieți, ‎dar aveți inimi de bărbați.
‎Mâine, veți face instrucție ‎pentru gloria Italiei!
‎Mâine, patria se va mândri cu voi.
‎Pinocchio!
‎Da?
‎Ce spunea tata despre avioanele alea?
‎Nu știu.
‎Eu tot nu înțeleg ce facem aici.
‎Ne pregătim să fim soldați. Pentru război.
‎Dar tăticul meu a spus că războiul e rău.
‎Asta, pentru că e un laș.
‎Laș? Tatăl meu?
‎Se teme de război, nu?
‎Tata zice că, dacă te temi ‎să mori pentru patrie, ești slab. Laș.
‎- Tu te temi? ‎- Nu mă tem deloc.
‎Nici eu. Sau tatăl meu.
‎- Iubesc războiul. ‎- Eu, mai mult!
‎Îl iubesc clipă de clipă, zi de zi.
‎- Și eu la fel. ‎- Asta mai vedem noi!
‎O să-i arăt eu că nu sunt laș.
‎O să-l fac să mă placă.
‎Toți tații își iubesc fiii, dar…
‎uneori, tații sunt copleșiți de disperare, ‎ca toată lumea.
‎Și spun lucruri ‎pe care nu le cred decât în acel moment.
‎Dar, cu timpul, înțeleg ‎că n-au vrut să spună acele lucruri
‎și că, chiar dacă îți spun lucruri urâte ‎ca „povară” sau „laș”,
‎în sinea lor,
‎ei te iubesc.
‎Ție ți-e teamă?
‎De moarte?
‎Mie? Nu.
‎Am murit de două ori.
‎A fost în regulă.
‎Sunt iepuri, cărți de joc și mult nisip.
‎Nisip albastru.
‎Ești foarte ciudat.
‎Nu-s mai ciudat decât tine, amice!
‎Mă bucur că ești aici.
‎Și eu.
‎Aidoma tuturor imperiilor mărețe,
‎destinul Italiei va fi făurit
‎prin tăria tinerilor săi.
‎Astăzi veți vedea pentru prima oară ‎cum e la război.
‎Veți forma două echipe.
‎În centrul câmpului de luptă ‎este un turn.
‎Prima echipă ‎care își înfige steagul în vârf câștigă.
‎Și nu uitați,
‎oricine ar fi în cealaltă echipă,
‎ei sunt dușmanii voștri.
‎Cel mai bun să câștige
‎și să aducă glorie echipei sale ‎și onoare nouă, tuturor!
‎Puștile sunt încărcate cu vopsea,
‎iar grenadele, cu confetti.
‎Marcați-vă victimele, băieți!
‎Pentru Italia!
‎Măi!
‎Ai grijă!
‎Așteptați!
‎Haideți, băieți! Să mergem!
‎- Acum! ‎- La atac!
‎Atenție!
‎Mai repede! După mine!
‎Ia asta!
‎Sunteți amândoi aici. De ce?
‎Amândoi am câștigat, tată.
‎Chiar așa?
‎Și cum ați ajuns la concluzia asta, ‎dacă pot să întreb?
‎A fost egalitate.
‎Amândoi ne-am cățărat repede.
‎Foarte bine.
‎Candlewick…
‎împușcă marioneta!
‎Dar, tată…
‎ăsta e un pistol adevărat.
‎E momentul tău de glorie, fiule! ‎Împușcă marioneta!
‎La posturi pe parapete!
‎Apărați centrul!
‎Pentru Italia!
‎Suntem atacați!
‎Ți-am spus să împuști marioneta.
‎Nu! Nu te las să faci asta.
‎De când mă știu ‎încerc să îți fac pe plac, tată.
‎Dar nu voi reuși niciodată. ‎Aveai dreptate.
‎Sunt slab și fragil ‎ca feștila unei lumânări.
‎Mi-e teamă întruna.
‎Dar chiar și așa, copleșit de teamă, ‎pot să te refuz.
‎Asta pot să fac.
‎Nu mi-e teamă să spun „nu”. Ție?
‎Laș nenorocit!
‎Da, ești slab!
‎Nu ești fiul meu!
‎Candlewick!
‎Marionetă!
‎Ridică-te!
‎E timpul pentru lecția finală.
‎Acum vei ști ce înseamnă ‎să îți slujești cu adevărat patria!
‎Pinocchio!
‎Bun-găsit, micul meu rebel!
‎Te-am găsit în sfârșit.
‎Am pierdut totul.
‎Iar acum, tu vei păți la fel.
‎Candlewick!
‎Bonjour, mon étoile!
‎Nu! Unde e Candlewick?
‎Spazzatura! Te rog, ajută-mă!
‎Numai pe mine mă are, bietul de el.
‎L-am iertat.
‎Dar tu! Tu ai distrus totul!
‎Dă-mi făclia aia, Spazzatura!
‎Spazzatura!
‎Dă-mi aia, maimuță râioasă!
‎Dă-mi drumul!
‎Contractul nostru nu valorează nimic?
‎Eu mă voi achita de partea mea, ‎iar tu vei arde.
‎Vei fi mistuit!
‎Ca o stea!
‎Frige! Mai rău decât ciocolata caldă!
‎Ajutor!
‎Te rog, ajută-mă!
‎Ajutor!
‎Cum mi-ai putut face asta? ‎Și încă pentru o marionetă?
‎Lusus naturae ‎mizerabil ce ești!
‎Nu mă vei mai trăda!
‎Spazzatura!
‎Spazzatura.
‎Îl voi mai vedea vreodată pe tata?
‎Privește! O insulă!
‎Înoată!
‎Cu-o singură privire a ta
‎Îndat' m-ai vindecat
‎Tată? Tăticule!
‎Iar cu îmbrățișarea ta
‎Eu simt că sunt bogat
‎Bogat
‎Tăticule!
‎Ești în viață!
‎Pinocchio!
‎Pinocchio al meu!
‎Iubirea doare.
‎O să te faci bine, tată.
‎După ce te mai întremezi, ‎ne ducem acasă. Bine?
‎Nu, Pinocchio. Nu.
‎Nu e nicio scăpare ‎din fiara asta afurisită.
‎Iese să se încălzească la soare ‎o dată la zece ani.
‎Curând se va scufunda adânc,
‎în fundul oceanului, ‎unde sălășluiește, și…
‎ne va trage după ea.
‎Doamne! Asta e!
‎Veniți după mine!
‎După tine? Încotro?
‎Sus, spre far și libertate!
‎Pe găurile din creștet! ‎Pe acolo putem ieși.
‎Dar nu putem ajunge până acolo, ‎sunt prea departe.
‎Pinocchio poate ajuta!
‎Pinocchio, fii atent! ‎Trebuie să ne cățărăm…
‎Ce este, Pinocchio?
‎Tată, te urăsc!
‎Ce? Ce tot…
‎Și pe tine la fel, Spazzatura. ‎Și pe tine, Sebastian J. Cricket!
‎Da, înțeleg! ‎Minți, băiete, doar de data asta!
‎Da, așa e. Minți!
‎Mă cheamă Panuccio.
‎Mai mult, Pinocchio!
‎Îmi place mirosul de ceapă.
‎Iubesc… iubesc războiul!
‎Vreau să fiu prins aici pentru totdeauna.
‎Așa!
‎Cățărați-vă! Haideți, cu toții!
‎Repede! Haideți!
‎Ce faci…
‎Ușurel… Hopa!
‎Aoleu! Vai de mine!
‎Ține-te bine!
‎Așa!
‎Nu privi în jos, Pinocchio!
‎Uită-te la mine!
‎Uită-te la tăticul tău!
‎Repede, va strănuta!
‎Nu!
‎Te-am prins, fiule!
‎Ține-te bine, băiete!
‎Ajutor!
‎Vai, nu! Pinocchio!
‎Tăticule!
‎Tată!
‎Vine după noi! Repede!
‎Hai, Spazzatura! Poți s-o faci.
‎Da, mai repede, Spazzatura!
‎Ține-te bine!
‎Nu! Nu acum.
‎Trimite-mă înapoi acum! Te rog!
‎Trebuie să mă întorc, să-l salvez pe tata.
‎Știi regulile, Pinocchio.
‎Trebuie să se scurgă tot nisipul ‎înainte să te întorci.
‎Nu e timp! Moare!
‎Regulile sunt reguli,
‎iar dacă le încălcăm,
‎consecințele sunt cumplite.
‎Dacă te întorci acum, atât de devreme,
‎devii muritor.
‎L-ai putea salva pe Geppetto,
‎dar tu vei muri, Pinocchio,
‎iar asta va fi ultima ta viață.
‎Nu-mi pasă!
‎Trimite-mă înapoi!
‎Fă-o!
‎Nu eu, băiețel de lemn.
‎Încalcă regulile! Fă-le praf!
‎Dacă ești sigur.
‎Acum, du-te la tatăl tău, copile!
‎Și fă tot ce poți!
‎Am scăpat!
‎Nu-mi vine să cred.
‎Pinocchio!
‎Băiatul meu!
‎Trezește-te, Pinocchio!
‎Ca data trecută!
‎Ridică-te!
‎N-ai nimic. Tu…
‎Ești aici.
‎Scumpul meu fiu.
‎Nu mă poți vedea?
‎Ești în viață.
‎Ești atât de liber! Eu…
‎am nevoie de tine.
‎Fiule!
‎Meștere Geppetto!
‎N-am vrut decât să-ți aduc bucurie.
‎Și așa a fost.
‎Mi-ai adus bucurie.
‎O bucurie teribilă.
‎Te rog, adu-mi-l înapoi!
‎Ca să te salveze, ‎a devenit un băiețel adevărat.
‎Iar băieții adevărați nu se întorc.
‎Știu asta.
‎Știu! Dar…
‎Nu e corect!
‎Pe lumea asta, primești ce dai, ai uitat?
‎Băiatul ăsta a dat…
‎A dat tot ce putea!
‎Ai spus că, dacă îmi fac datoria ‎și fac din Pinocchio un băiat cuminte,
‎îl călăuzesc să facă ce e bine, ‎îmi împlinești o dorință.
‎Așa este.
‎Și ți-ai făcut datoria?
‎Bine! Fie.
‎Poate că n-am reușit întru totul. ‎Poate că am scrântit-o un pic… mult, dar…
‎M-am străduit, și mai mult de-atât ‎nu poate face nimeni.
‎Pinocchio m-a învățat asta.
‎Adică, eu l-am învățat, ‎apoi el m-a învățat pe mine.
‎Și știi de ce? Fiindcă…
‎fiindcă era bun.
‎Bine, nobil greieraș.
‎Alege cu înțelepciune!
‎Fir-ar să fie!
‎Vreau să revină la viață!
‎Prea bine.
‎Băiețel din lemn de pin,
‎în zori de zi ridică-te
‎și pe acest pământ pășește!
‎Fii băiatul lui!
‎Umple-i zilele de lumină!
‎Ca să nu cunoască singurătatea.
‎Pinocchio!
‎Copilul meu!
‎Încercam să fac din tine o altă persoană.
‎Nu fi Carlo sau altcineva!
‎Fii exact cine ești tu!
‎Eu…
‎Eu te iubesc.
‎Exact așa cum ești.
‎Atunci, voi fi Pinocchio.
‎Iar tu vei fi tăticul meu.
‎E bine așa?
‎E bine așa.
‎Viața e un dar minunat!
‎Și astfel ne trăirăm zilele.
‎Șah și mat!
‎Spiritul pădurii nu se mai întoarse.
‎Geppetto îmbătrâni.
‎Pinocchio, nu.
‎Și, după un timp, Geppetto se duse.
‎Într-o dimineață de iarnă, ‎Pinocchio mă găsi la fereastră.
‎Nu mai mișcam.
‎Așa că mă puse într-o cutie de chibrituri
‎și mă mai poartă cu el și acum.
‎Chiar în inima sa.
‎VEDETA SCENEI ‎SPAZZATURA
‎El porni în lume.
‎Iar lumea îl primi cu brațele deschise.
‎N-am mai auzit de el de mult.
‎Oare va muri în cele din urmă?
‎Cred că da. Și poate tocmai asta îl face ‎să fie un băiețel adevărat.
‎Viața se scurge.
‎Iar apoi, ne ducem.
‎PINOCCHIO, ‎DE GUILLERMO DEL TORO
‎O mai ții cu trăncăneala sau joci?
‎Serios?
‎Îmi povesteam viața!
‎A fost o viață bună!
‎Destul de bună.
‎Să v-aud, băieți!
‎Tatăl meu drag îmi spunea
‎Sari cât mai sus, mă-ndruma
‎Căci roua…
‎DUPĂ PINOCCHIO DE CARLO COLLODI
‎…în zori e dulce
‎Tatăl meu drag îmi spunea ‎Nu mai plânge, totul trece
‎Nu te mai împovăra
‎Visând la mai bine
‎Gândește frumos
‎Gândește cu rost
‎O stea, oricât ar cădea ‎Noaptea nu ar strica
‎Gândește frumos ‎Orice vrei să faci
‎Provocări vei îndura
‎Și te voi testa ‎Dar tu vei lupta
‎Așa este viața și nu ai ce să îi faci
‎Pe oriunde vrea, ea te va purta ‎Mai bine să te împaci
‎Dar poți să răzbești
‎Nu ai ce să pierzi
‎Iar dacă ai o zi mai grea ‎La zile mai bune
‎Poți spera
‎În atmosferă, melodii
‎Ascultă și vei auzi
‎Păsări pe ceruri în stoluri zboară
‎Orice râvnești, acaparează
‎Îmbrățișează tot ce urmează
‎Urmează
‎Gândește frumos
‎Gândește cu rost
‎Din inimă poți cânta
‎Cât poftește ea
‎Gândește frumos
‎Orice vrei să faci
‎Când răsună „zing, zing, zing”
‎De ritmul îl simți ‎Dansează un swing!
‎Și poți să răzbești
‎Nu ai ce să pierzi
‎Iar dacă ai o zi mai rea
‎La zile mai bune
‎Poți spera
‎Cer albastru de mai
‎De păsări explorat
‎Un pom, un râu, sub soare
‎O mandolină dulce, ea va suna
‎Sunt lucruri simple ce contează
‎Gândește frumos
‎Gândește cu rost
‎Din inimă poți cânta
‎Cât poftește ea
‎Gândește frumos ‎Orice vrei să faci
‎Când răsună „ding, ding, ding”
‎Clopoțeii râd ‎Când se ating
‎Așa este viața ‎Și nu ai ce să-i faci
‎Pe oriunde vrea ea te va purta ‎Mai bine să te împaci
‎Te vei bucura
‎Din inima ta
‎Și lumea-ntreagă va afla
‎La zile mai bune poți
‎La zile mai bune
‎Poți spera
‎TATĂLUI MEU ȘI MAMEI MELE
‎Subtitrarea: Nicu Teodorescu