Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Amikor Dzsepettó mester elkészítette Pinokkiót,
már túl volt a fia elvesztésén.
Bár ez jó pár évvel az én időm előtt történt,
megismerhettem a történetet.
Aztán az én történetem lett.
Dzsepettó az I. világháború alatt vesztette el Carlót.
Csak tíz közös év adatott meg nekik.
De Carlo halálával az öregember élete is véget ért.
- Papa! - Igen?
- Kitalálod, mit láttam? - Mi?
- Találd ki! - Fogalmam sincs.
Repülőgépeket!
Tényleg? Nagyszerű.
- Most éppen mit csinálsz, papa? - Találd ki!
- Katonát? Varázslót? Boszorkányt? - Nem.
Nem, ki kell várnod, Carlo.
Minden jó dologhoz türelem kell.
Nem vágytak semmire.
Az Atya, a Fiú és a Szentlélek nevében.
Egymás társasága elég volt nekik.
„És az öreg boszorkány figyelmeztette a kis sündisznót:
'Ne hazudj,
vagy addig fog nőni az orrod,
amíg idáig nem ér.'”
Nőni fog az orra?
A hazugságok, fiacskám, azonnal kiderülnek,
mert olyanok, mint a hosszú orr.
Mindenki észreveszi őket, csak az nem, aki hazudik.
És minél többet hazudsz, annál nagyobbra nő az orr.
Énekeld el anya dalát, hogy tudjak aludni, jó, papa?
Rendben.
Fiam, fiam
A legszebb kincs, mim van
A nap
- Magasabbra, papa! - A hold
A tiszta, kék égbolt
És ha itt vagy mellettem A bánat a semmibe vész
Próbáld ki!
Míg itt vagy, élek boldogan
Köszönöm, hölgyeim.
A szívem így egész
Végre így egész
A tiéd.
- Az enyém? - Te vagy a kedvencem, örök vigasz
Jobb, mint a naplemente, mint a tavasz
Te vagy a mindenem
Miattad dalolok minden reggelen
És mikor a nap lemegy
Csakis véled jó
Szívem úgy szeret
Húzz, Carlo! Húzz!
- Fiam - Káprázatos munka, Dzsepettó.
Köszönöm.
A fényed árad rám
Vigyázz, Carlo!
Ha az egyik élet elvész, egy másik szárba szökken.
Mit szólnál ehhez?
Nem, Carlo. Tökéletesnek kell lennie. Teljesnek.
Látod?
Ennek hiányzik néhány pikkelye.
Drágám
Én édes
Szép csodám
Jó éjt, papa!
Jó éjt, fiacskám!
Imádom az új cipőmet, papa!
Nagyon örülök, Carlo.
- Először a templomba megyünk, igaz? - Igen.
Szia, kiskutya!
Jó napot, Dzsepettó!
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
Dzsepettó mester, ma befejezed a feszületet?
Megtesszük, amit tudunk.
- Hölgyeim. - Milyen elhivatott!
Igazi olasz mintapolgár.
És olyan jó apa.
Carlo, szép cipő. Kapd el!
Köszönöm, uram!
- Jó reggelt! - Helló!
- Jó reggelt! - Jó reggelt, doktor úr!
Carlo.
Dzsepettó.
Igen…
Nagyon szép, papa.
Lassan indulunk haza?
Igen, mindjárt! Küldj fel nekem még egy kis pirosat, Carlo!
Elfelejtettem megmutatni, mit találtam.
Mi az, fiam?
Mindjárt meglátod.
Tadam!
A tökéletes fenyőtoboz.
Minden pikkelye megvan.
Azt gondoltam, elültetem, és végignézem, ahogy megnő.
Aztán játékokat faragok magamnak. Mint te.
Ennél okosabbat egyetlenegy kisfiú sem találhatott volna ki.
Ugye?
Mi ez a hang, papa? Egy repülő?
Szedd össze a szerszámokat!
Gyorsan!
Hazamegyünk, vár a meleg tűz és a forró leves.
- Kaphatok kakaót is? - Persze.
Forró kakaós napnak tűnik, nem?
Igen, igen. Rendben.
Papa, mi ez?
Semmi. Biztos vagyok abban, hogy semmi, de…
Várj! A fenyőtobozom.
Később azt mondták, Dzsepettó kisvárosa nem is volt célpont.
A gépek hazarepültek a bázisra,
és a tehertől akartak szabadulni, ezért dobták ki a bombákat.
Carlo!
Ne…
Carlo.
Dzsepettó sosem tágított mellőle, és ez már így is maradt.
Nagyon keveset dolgozott. Annál is kevesebbet evett.
A templom feszülete pedig befejezetlen maradt.
Teltek az évek.
A világ továbblépett.
Dzsepettó viszont nem.
És itt lépek be a történetbe.
Tudjátok, író voltam,
és évek óta kerestem a tökéletes helyet,
ahol papírra vethetem izgalmas élettörténetemet.
Amíg aztán végre
megtaláltam.
A szentélyem.
Az otthonom.
Itt végre megírhatom az emlékirataimat, és micsoda mese lesz!
Laktam egy szardíniai ügyvéd kandallójában.
Egy halászhajóval jártam az Adriát.
Egy telet egy híres szobrásznál töltöttem Perugiában.
Fiatalságom ciripelései,
Tücsök T. Sebestyén tollából.
Rólad álmodtam, Carlo.
Azt álmodtam, hogy újra itt vagy velem.
Fiam.
Jaj, Istenem!
Bárcsak visszakaphatnálak!
Annyira sajnálom!
Néztem, ahogy sír az öreg, és megindította a szívem.
Aztán kiderült, hogy nem csak én figyeltem.
Sokfelé megfordultam ezen a földön,
és megtanultam, hogy ősi szellemek élnek a hegyekben és az erdőkben,
amelyek ritkán ártják magukat az emberek ügyeibe.
De néha mégis megteszik.
Vissza akarlak kapni, Carlo.
Hogy itt légy!
Velem!
Miért nem hallgatod meg az imáimat?
Miért?
Hol is tartottunk?
Á, igen, Perugia…
A csápomra is, mi ez?
Visszakapom.
Újra megalkotom Carlót.
Ebből az átkozott fenyőből!
Ez meg mi a fene?
Ne!
Ez egy igazi kísértetkastély!
Majd holnap befejezlek.
Igen, holnap.
Hess!
Hé, menjetek onnan! Tűnés!
Takarodjatok innen!
Nem, abban én lakom!
Belépni tilos. Tűnés!
Menjetek innen! Hess!
Igen, ez az.
Fa kisfiú.
A nappal kelj fel te is, és járd a földet!
Elnézést, segíthetek? Az otthonomról beszélünk.
Megkérdezhetem, mégis ki a cirpelés vagy?
Cirpelés?
Egy őrző.
Óvom a gyengéket.
Az elfeledetteket.
Az elveszetteket.
Nos, én pedig Tücsök T. Sebestyén vagyok, háztulajdonos,
és minden jogom megvan, hogy tájékoztass a cselszövéseidről
az ingatlanomat illetően.
Nos, mivel már most is a fafiú szívében élsz,
talán segíthetsz nekem.
Mégis miben?
Vigyázni rá.
Jó útra vezetni.
Nem nevelőnő vagyok, asszonyom, hanem regényíró. Művészi mesélő.
Jelenleg az emlékirataimon dolgozom.
Nos, ebben a világban jótett helyébe jót várj.
Vállald el ezt a felelősséget, és teljesítem egy kívánságodat.
És bármit kívánhatok?
Tényleg bármit?
Azt, hogy kiadják a könyvem?
Hírnevet? Vagyont?
Bármit.
Talán segíthetek. Megteszem, ami tudok, és többet nem is tud senki.
Elmés, nem igaz?
Fenyőfából készült kisfiú.
Pinokkió lesz a neved.
A nappal kelj fel te is,
és járd a földet!
Adj örömet és társaságot ennek a szegény, összetört szívű férfinek!
Légy a fia!
Töltsd meg fénnyel a napjait, hogy soha ne legyen egyedül!
Ki van ott?
Figyelmeztetlek!
Fegyver van nálam!
Jó reggelt, papa!
Mi ez? Miféle boszorkányság?
Azt akartad, hogy éljek. Azt kérted, hogy éljek.
Ki vagy te?
A nevem Pinokkió.
A fiad vagyok.
Nem vagy a fiam! Ne gyere a közelembe!
A fiú igazat mond, Dzsepettó mester!
Tele van csótányokkal!
Hűha!
Ez meg mi?
Láthatok most száz csodát
Nem, hagyj békén!
Táncba hív egy új világ
Vissza! Ne gyere a közelembe!
- Mondd, mi a neve ? - Ez egy óra. Ne nyúlj hozzá!
- Mondd, mire megyek vele ? - Hat órakor énekel.
Ne!
- Mondd, mi a neve ? - Ez egy kalapács.
- Mondd, mire megyek vele ? - Kopácsolsz, törsz és zúzol.
Imádom !
Csupa-csupa újdonság !
Újdonság !
Most szárnyra kél sok fura szó
Úgy cseng és zeng, ez csuda jó
Úgy ég és száll
Mint játékos láng, sodró, fényes ár
Még sok ezer szó vár
- Mondd, mi a neve ? - Ez egy éjjeliedény.
Mondd, mire megyek vele ?
Hát…
Imádom !
Csupa-csupa új Csupa-csupa újdonság !
Ne…
Imádom !
Abba kell hagynod!
Csupa-csupa újdonság !
Ez annyira jó volt, papa!
Nem vagy a fiam!
Mi ütött beléd?
Papa?
Sajnálom.
Én…
Csak maradj itt! Ne gyere ki!
Ideje indulni a templomba.
- Templom? Én is jönni akarok. - Maradj ott!
- Templom! - Megértetted?
Templom!
Nem, azt mondta, maradj.
- Templomba megyek! - Ne! Kérlek, állj meg!
Fogadj szót apádnak!
Szót fogadni?
Tedd, amit mond!
De én nem akarok szót fogadni.
Hát…
tedd meg, ami tudsz, és többet nem is tud senki.
Én jó apám
Templomba megyek!
Helló!
HIT, ENGEDELMESSÉG, HARC
Jól van, szia!
Hoppá!
Papa, nézd!
Mi az?
Papa!
Ez beszél!
Papa! Itt vagyok!
Pinokkió.
Én vagyok az.
Eljöttem a templomba.
Ez egy démon!
Boszorkányság!
Malocchio!
Pinokkió.
Ugyan, kérem, dehogy!
Ez csak egy báb.
Szórakoztató céllal.
Ha báb, hol vannak a madzagok?
Ez igaz. Ki irányít téged, fából készült fiú?
Természetesen én.
És téged ki irányít?
Senki sem beszél így a város podestàjával.
Ő egy báb. Csak egy báb.
Nem igaz! Csontból vagyok, vérből és húsos darabokból.
Igazi fiú vagyok!
- Démon! - Szörny.
Pokolbéli förtelem!
- Ez az ördög műve! - Elég!
Ez Isten háza!
Te részeg bolond!
Ezt a dolgot farigcsáltad, miközben Krisztus urunk
annyi éve befejezetlen?
Vidd innen azt a szentségtelen dolgot! Vidd el! Most!
Igen, atyám.
- Szégyelld magad! - Égessétek el!
- Sajnálom. - Szétvágni!
- Bocsánat, minden rendben lesz. - Kifelé!
- Átok rád, Dzsepettó! - Az Úr megbünteti!
Kifelé!
- Ne ficánkolj már! - Szia!
Carlo soha nem viselkedett így.
Papa, miért nőtt meg ma az orrom?
Hazudtál, Pinokkió,
és a hazugság ugyanúgy látszik, ahogy az orr, és…
És minél többet hazudsz, annál nagyobbra nő.
Erről van szó?
Ez… Igen, ez a lényeg.
- Tessék. - Kakaó.
Köszönöm, Dzsepettó. Köszönjük a vendégszeretetedet.
Gyertyabél, ülj le a tűz mellé!
Azért jöttünk, hogy megbeszéljük azt, ami ma a templomban történt.
A közösséget megdöbbentette az alkotásod.
Polgármestereként
gondoskodnom kell arról, hogy a bábu ne veszélyeztesse a közösségünket.
Nem, ilyesmiről szó sincs.
Az ott…
forró kakaó?
Bábu vagy. Soha életedben nem ettél semmit.
Biztos ezért vagyok annyira éhes.
Éhen halok, papa. Mindjárt éhen halok!
Dehogy halsz!
Most menj, ülj a tűz mellé, hadd beszéljek a vendégeinkkel!
De nem akarom! Forró kakaót akarok!
- Kérlek, papa! Kérlek! - Jól van már.
Tessék.
Hűha, köszönöm!
Igen, Pinokkió. Melegítsd meg a lábad a tűz mellett!
Engedelmeskedj papának!
Igen, engedelmeskedem, ha kapok kakaót.
Hűha!
Tényleg elragadó kisfiú.
A podestà a város erkölcsi jóléte felett is őrködik, érted?
A tekintélyét nem lehet megkérdőjelezni…
Így van, és nem tűröm a gúnyolódást.
Azt teszem, amit kíván. Erre szavamat adom.
Szóval, mi lesz a fából készült fiúval? Szabadon fog kószálni a városban?
Nem, majd… Bezárva fogom tartani.
Itt, a házban.
Engem nem lehet bezárni.
Majd betöröm az ablakot, be én.
Ez a természetellenes fiú nem ismer fegyelmet.
De erősnek tűnik, masszívnak. Jó olasz fenyőből készült.
Igen, kiváló fenyőből.
Nem tökéletes, de jó szándékú.
Figyelj! Húzódj közelebb a tűzhöz, hogy megmelegedj!
Fiam, gyere ide!
- Nézze meg a fiamat, Gyertyabelet! - Igen.
Mintaszerű fasiszta fiatal.
Büszke, bátor.
Erős és férfias, mint az apja.
És a fogai… Tökéletes fogak. Sárgaságnak nyoma sincs.
Papa? Papa!
Forró lett a lábam. Mint a kakaó.
Nézd!
Micsoda?
Tűz van! Ég a házam!
Igen, nézzetek rám!
Igen! Tüzes vagyok!
Igen!
Nézd, mit csináltál, papa! Tönkretetted a szép fényt a lábamon.
Ez a fegyelmezetlen elme következménye.
Iskolába kell küldenie ezt a gyermeket!
Iskolába? Pinokkiót?
Igen. Holnap.
Iskola.
Nahát, micsoda nap!
Ideje lefeküdni.
Tudod, papa, tetszett a régi lábam. És tetszett, amilyen tüzes volt.
Pinokkió, ha szépen elalszol,
reggel faragok neked új lábat.
Olyat, amilyen a régi volt?
Jobbat, mint a régi volt.
Jobbat? Kaphatok tücsöklábat, papa? Csinálnál nekem négyet?
Nem, csak kettőt.
Kettő tökéletesen megteszi.
Jó éjt, papa!
Jó éjt, kis…
Jó éjt, Pinokkió!
Sebestyén?
Igen, Pinokkió?
Ki az a Carlo?
Carlo egy kisfiú volt.
Dzsepettó sok éve vesztette el.
Hová tette?
Hogy lehet elveszíteni egy egész embert?
Úgy értem, meghalt, Pinokkió.
Már nem él.
Az rossz dolog?
Igen. Nagy teher egy apának elveszíteni egy kisgyereket.
Mi az, hogy teher?
Olyan fájdalmas dolog, amit magunkkal kell cipelnünk.
Bár nagyon fáj.
Sokat írtam aznap este.
Rengeteg mondanivalóm volt.
Most az egyszer nem a saját életemről,
hanem tökéletlen apákról és a tökéletlen fiaikról.
És a veszteségről. És a szeretetről.
És legalább arra az egy estére mindannyian a boldog feledésbe merültünk.
Igazad volt, papa!
Ezek a lábak sokkal, de sokkal jobbak a régieknél.
Ezt nézd! Tudok hátrafelé menni.
És előre ugrálni.
Ez előtte nem ment.
Papa! Látod ezt?
Pont olyan, mint én.
Ez meg mi?
Pinokkió! Gyere! Siess!
Hűha, imádom ezeket az új lábakat, papa!
Megnézhetjük a vándorcirkuszt?
Talán, Pinokkió. Talán.
Most munka vár ránk.
Munka? Imádom a munkát!
Papa, mi az a munka?
Pinokkió, kérlek! Ne kérdezősködj tovább!
Ostoba majom!
NE ZAVARJANAK
Jövök!
Mi az? Te meg mit keresel itt?
Mondtam, hogy plakátolj, és dőljön a tömeg!
A cirkuszunk tönkremegy, te meg?
Nem látod, milyen kétségbeejtő a helyzet?
Hogy mi?
Egy élő bábu? Teljesen biztos vagy benne?
Ezzel visszakapaszkodhatunk a csúcsra.
Újra királyok lehetünk!
Más élet volt rég
Lehetne úgy még ?
A közönség hajdan Fürösztött tejben-vajban
Rég… de lesz ez így még !
Nap mint nap telt házas fesztivál
Róka gróf volt a showkirály
Most kicsi és nagy
Egyaránt másra vár
Itt van Garbo, Gardel, Valentino
A fénylő nagy Caruso
Jazzt ont a rádió
Más élet volt még
Mon dieu, mily szép kép !
Tiéd volt az éjjel Épphogy nem szedtek széjjel, rég…
De így lehet még !
- Higgy magadban ! - Más élet volt még
És bennem is !
Most engedd lejjebb!
Jobban! Ez az!
Még egy kicsit! Állj!
Meg is van.
Nagyon jó, gyermekem. Nagyon jó.
Papa, valamit nem értek.
Mi az, Pinokkió?
Őt mindenki szereti.
Kit?
Őt.
Mind énekeltek neki.
Ő is fából van.
Őt miért szeretik, és engem miért nem?
Gyere ide, Pinokkió!
Az emberek néha félnek attól, amit nem ismernek,
de majd megismernek téged, megkedvelnek, és ezért…
Készen állsz az iskolára?
Akkor adni szeretnék neked valamit.
Íme!
Nagyon tetszik, papa!
Nagyon tetszik!
Mi ez?
Ez egy tankönyv.
Egy nagyon különleges tankönyv.
Egy nagyon különleges fiúé volt.
Carlóé. A fiúé, akit elvesztettél?
Nagyon jó fiú volt, papa?
Igen, az volt.
És nagyon szeretted?
Igen, szerettem.
Ma is szeretem.
Akkor olyan leszek, mint Carlo! Engedelmeskedni fogok, iskolába megyek,
és a legjobb leszek abban… bármit is csinálnak ott.
Büszke leszel rám.
Irány az iskola
Iskolába megyek Irány az iskola
Tényleg létezik!
Ez az álom, ez a csoda létezik!
Te gyönyörű, zseniális pávián!
Meg kell szereznem!
Iskolába megyek Irány az iskola
Az iskola! Hűha!
Mit tanul az ember az iskolában?
Megtanulsz olvasni és írni.
Megtanulod a szorzótáblát.
Mi az a „sózótábla”?
Mondjuk, hogy van négy talicskád, és mindegyikben 27 alma!
Nem érdekel, mit mond a tábla. Nincs almám, és nem fogok hazudni!
Jaj, nem, ez csak matek.
Összeszorzod a négyet a héttel, és aztán, és a végén…
Összezavarodok.
Szerintem már nem tetszik az iskola, Sebestyén.
Rátaláltunk!
Nézd, Ebugatta! A csodánk!
- A szenzációnk! - Óvatosan!
A sztárunk!
Ki? Én?
Igen, mon étoile!
Róka gróf vagyok! Kiválasztottak!
Gyere, légy részese a vándorcirkusz gondtalan életének
a bábelőadásom sztárjaként!
Ne hallgass rá, Pinokkió!
Megígérted a papádnak, hogy iskolába mész.
Ja, igen, megígértem a papámnak, hogy iskolába megyek.
Látod? Nekem adta Carlo könyvét.
Carlo könyve? Igen!
Klasszikus, kanonizált mű.
Látom, hogy született kis tudós vagy.
Csakhogy a könyvek tudása nem ér fel azzal, ha a nagyvilágot
a saját szemeddel ismered meg, a színpad magasztos deszkáiról!
Hűha!
A világ összes népével találkozhatsz,
és mind leborulnak a nagyságod előtt.
A vadonatúj lábam előtt!
Nem! Nem, várj!
Iskolába kell menned!
Nem halaszthatjuk el holnapig?
Sajnos nem, ugyanis a mai az egyetlen a nap,
amikor színpompás vándorcirkuszunk a városban tartózkodik,
de ha iskolába kell menned, akkor iskolába kell menned.
Gyere, Ebugatta!
Keresünk valaki mást,
akinek tetszik majd a fagyi, a popcorn és a forró kakaó.
- Forró kakaó? - Jaj, ne!
Igen, persze.
Amennyi beléd fér, és annyi játék, amennyit csak bírsz.
Hűha!
Talán nem baj, ha kicsit elkésem az iskolából?
Igen, teljesen rendben lesz. Senki sem veszi észre.
Ne hallgass rá, Pinokkió!
Már csak egy aprócska dolgot kell elintéznünk.
Írd alá itt, itt és itt! Kell egy toll?
Nem, Pinokkió! Ne!
Mondjuk így?
Tökéletes! Úgy fogsz ragyogni, mint egy csillag!
Kövess, fiam!
Jaj, a fájdalom!
Az élet olyan szörnyen fájdalmas.
Dzsepettó mester, lejönne?
Végre!
A Megváltónk végre újra teljes.
Jaj, annyira sajnálom.
A fia ma nem jelent meg az iskolában.
De ma reggel elment. Én magam küldtem az iskolába.
Nyilvánvaló, hogy a bábu szakadár típus.
Nekem másként gondolkodónak tűnik.
- Igen… - Jobb, ha megkeresi.
Bízom benne, hogy holnap ott lesz az iskolában.
Holnap? Igen. Igen, persze.
Hát, ez a cirkusz tényleg csodás.
Kérsz még pattogatott kukoricát?
Egy szemet sem tudnék már enni, Ördög úr.
Jobb, ha indulok az iskolába.
Maradj még, Pinokkió!
Sajnálom, hogy megvárakoztattalak, kis bábom.
Nem szeretem, ha bábnak neveznek.
Fiacskám, a bábok le meilleur qui soit!
A legcsodásabbak. Emeld fel a karod!
A bábokat mindenki tiszteli.
Azt hittem, kisfiúnak a legjobb lenni.
Dehogy. Az emberek imádják a bábokat.
Diavolót, Columbinát, Punchinellót.
Persze csak egy báb van, aki király mind között…
Hűha, de szeretnék találkozni vele!
Pinokkió!
Várj! Az én vagyok!
Így van. Tünemény vagy. Egy csoda.
Imádni fognak.
Ki?
Les idiots!
A világ csodálatos gyermekei.
Emeld a lábad! Imádni fognak, és a neved harsogják majd.
Pinokkió!
Pinokkió, az élő báb!
Egy, és két, és…
Pikk-pukk, rágd jól
A rágóm nagyot szól
A szám most kér
Hűs jégkrém, légy enyém
Pinokkió!
Nem.
Carlo könyve.
Micsoda?
Arra.
Ez a dal…
Honnan ismerheti ezt a dalt?
Mint száguldó szél
Röptet, zenél
Egyik rémálom a másik után.
Pezseg, zsizseg, bizsereg
És a fiad, a fiad boldog, hogy
Víg lehet !
Igen! Pinokkió!
Köszönöm.
És minden finomság kapható a vándorcirkuszban.
Köszönöm.
Pinokkió, mit jelentsen ez?
Mit csinálsz?
Papa!
Sztár vagyok, papa! Sztár!
- Szeretnek! Elfogadnak! - Mit…?
Elég ebből a badarságból! Iskolába kellett volna menned.
És honnan ismered ezt a dalt?
Te ostoba majom!
A sztárom!
Hol van a sztárom?
Köszönöm. Nagyon kedvesek vagytok.
Tönkretetted Carlo könyvét, és nem mentél iskolába. Miért?
Megígérted, hogy úgy viselkedsz, mint…
Carlo.
Igen.
Ezt is akartam, papa, de…
Igen, Pinokkió, mi történt?
Tíz bandita bújt elő a bokrokból, és elvette…
…a bokorból, és elvették a könyvet.
Már értem.
És utána mi történt?
Balta volt náluk, és kakaót akartak.
Forró kakaót!
Pinocchio, nem szabadna hazudnod nekem.
A papád vagyok.
De igazat mondok!
Akkor miért nő az orrod?
Nem nő!
Hazugság, hazugság és még több hazugság!
Nem hazudok!
Ránéznél magadra?
Táguljatok innen!
Ez nem valami látványosság.
Pedig az!
Hagyd békén a carissimómat, te…
kleptomániás!
Ne érj hozzá!
Én készítettem!
És én fedeztem fel!
Nem a te bábod. Az enyém!
- Talán nem kellene… - Egyik sem.
Ő színész. Az én színészem.
Add ide!
Soha!
Jaj, istenkém…
Ez nagyon jó móka volt, papa!
Ne!
Nem…
Pinokkió.
Váratlanul termett ott.
Ez történik, ha szabadon kószál a gyerek.
Pinokkió meghalt. Ez minden éles szemű megfigyelőnek világos volt.
Ám azt még nem tudtam, hogy a halál nem a vég.
Eljött hát a bús óra
Könnyünk hullik a sírodra
- Hallottátok ezt? - Ki van ott?
- Azt hittem, meghalt. - Meghalt. Láttam a papírokat.
- Bomló hús - Helló!
És porló csont
Többé nem gyötör földi gond
Jól van, hol tartottunk?
Ki oszt?
Én, igaz?
Jól van, fiúk, rajta!
- Mennyi is az alap? - Húsz, te tökfilkó.
Van valamid, mi?
Valószínűleg egy hathatós hatos.
Nagyon vicces.
Kártyáztok?
Flush!
Játszani akarok! Játszhatok?
Mi nem világos abban, hogy meghaltál, fafej?
Unalmas a ládában. Utálok halottnak lenni.
Na, most megcsináltad.
Mi ez?
Megindult az eljárás.
Vár a főnök, kölyök.
Az az ajtó.
Bent vár.
Jöjjön már egy nyavalyás ász!
Halló?
Ki vagy?
Úgy érzem, már jártál itt.
Pinokkió vagyok. Kisfiú.
És azt hiszem… meghaltam.
Á, igen. Értem.
A fából készült fiúcska, kölcsönvett lélekkel.
A húgom ostoba szeszélye.
Az a szentimentális bolond.
Életet adott neked, Pinokkió, pedig nem szabadna elevennek lenned.
Nem jobban, mint egy széknek vagy egy asztalnak.
Így aztán a szó igazi értelmében sosem halhatsz meg.
Hűha!
És az jó, ugye?
Nos, azt jelenti, hogy nem vagy, és soha nem is leszel igazi fiú,
mint Carlo.
Tudod, az egyetlen, ami értékessé és értelmessé teszi az emberi életet,
az a rövidsége.
Ne érts félre, meg fogsz halni.
Sokszor, újra és újra.
Ez csak az egyik halálod.
De egyik sem igazi halál.
Csak várakozás.
Tudod, azért vannak szabályok.
Még ha a húgom nem is hajlandó tudomást venni róluk.
Mindkettőnknek meg kell várnunk, amíg lepereg a homok.
Minden halálod után kicsit tovább maradsz itt velem,
egészen az idők végezetéig.
És mi lesz, ha elfogy a homok?
Egyszerűen visszaküldelek, minden egyes alkalommal.
Értem.
Ebben az esetben kérnék valamit.
Találkozunk legközelebb!
Nem.
Jaj, Pinokkió.
Niente. Itt már nincs mit tenni.
Attól tartok, a test már merev.
Mindig is az volt, hiszen fából készült.
Attól, hogy halott, a színpadon használhatom.
Hogy merészeli, uram!
Mutasson némi tiszteletet!
Ön mutasson tiszteletet a negyedéves bevételi tervem felé!
Uraim, kérem!
Most hagyjuk a kicsinyes sérelmeiket!
Hogy akarja elföldelni a holttestet?
Holttest? Hol?
Pinokkió! Hát élsz!
Halhatatlan!
Éljen soká a művészet!
Csoda történt.
Óvatosan, gyermekem!
Támaszkodj rám!
Hazamegyünk.
Várjunk egy percet!
Érvényes szerződésünk van.
A művész és a vezetőség is aláírta.
Vagy fellép, vagy tartozik nekem tízmillió lírával!
De hát ez nevetséges!
Ez csak egy mosolygós nap.
Attól még az aláírása, vagy nem?
Azt én rajzoltam.
Teljes kárpótlást követelek,
úgymint a helyváltoztatási, az átalakítási, a jövőbeli…
Első a haza.
Ezt a fiút nem lehet megölni.
Ő az ideális katona.
A törvény szerint ifjúsági táborban a helye.
Megtanulsz harcolni,
lőni, és igazi olasz fiú lesz belőled.
Mennünk kell.
Tényleg mennünk kell.
Később még beszélünk, ebben biztos vagyok.
Velem biztos nem. Az ügyvédeim keresni fogják!
Micsoda nap!
Szórakoztató nap.
Mihez kezdünk most?
Ne aggódj, papa!
Háborúzni fogok. Jó mókának tűnik.
Megtanulok harcolni, lőni, és úgy masírozni…
Nem, Pinokkió!
A háborúban nincs semmi mókás!
A háború nem jó. A háború…
- A háború vette el tőlem Carlót. - Akkor egyszerűen nem megyek.
De most már menned kell. Ez a törvény.
Még akkor is, ha rossz dolog?
Igen, mindenkinek be kell tartania a törvényt, akár tetszik, akár nem.
Miért?
Nincs se időm, se türelmem elmagyarázni, én…
Egy vagyonnal tartozom annak a férfinak,
téged meg messzire visznek, egy katonai ifjúsági táborba.
Nézd, mit tettél velem!
Carlóhoz hasonlónak készítettelek.
Miért nem tudsz jobban hasonlítani rá?
Mert nem vagyok Carlo. Nem akarok olyan lenni, mint Carlo.
- Carlo… - Elég!
Nem vagy más, csak teher.
Nem nőtt meg az orra.
Tessék?
Amikor tehernek nevezett, nem nőtt az orra.
Tényleg így érzi.
Nem akarok teher lenni.
Nem akarom bántani papát, nem akarom, hogy így kiabáljon velem.
Jaj, Pinokkió.
Néha az apák kétségbeesnek, mint mindenki más.
Olyan dolgokat mondanak,
amelyeket csak akkor gondoltak komolyan.
Aztán idővel rájönnek, hogy…
egyáltalán nem gondolták komolyan.
Érted?
Hé! Hé, hova mész?
Van egy tervem.
Pinokkió, mit csinálsz?
Majd meglátod.
A vándorcirkuszhoz megyek.
Így segíthetek papának, és nem megyek a háborúba sem.
Hagyok egy üzenetet, ami mindent megmagyaráz.
Ne, Pinokkió, ne csináld ezt!
Jaj, ez…
Ne!
Nem, ezt ne csináld!
Mondd meg neki, hogy küldök pénzt!
És mondd meg, hogy szeretem!
És többé nem leszek teher.
Ne!
Mi az, mit akarsz az éjszaka közepén…?
A drága sztárom!
Miben lehetek a szolgálatodra?
Ha neked dolgozom, elfelejtjük papa adósságát?
Magától értetődik, kedves fiam.
És elküldöd neki a részemet a haszonból?
Tiszta elszámolás.
Felezünk, pontosan elosztva.
Ébresztő mindenkinek!
Indulunk!
A fájdalom…
Pinokkió. Fiam…
Csak azt akartam mondani…
Pinokkió!
Kis tücsök.
Elment! A vándorcirkusszal.
Pinokkió!
Hogy fogom megtalálni?
Á, szóval most már meg akarod találni?
Azok után, amit mondtál. Miután tehernek nevezted!
Tehernek?
Miért vagy ilyen vak?
Ennyire végtelenül vak?
A fiú szeret téged.
Sokat kell tanulnia, de olyannak szeret, amilyen vagy.
Belehalnál, ha te is így szeretnéd őt?
Elkezdhetnél úgy viselkedni, mint egy igazi apa.
Nem mint egy makacs, vén kecske, aki csak önmagát siratja…
„Én, én, szegény én!”
Hogy észre sem veszi, hogy tényleg szeretik.
Talán csak egy bogár vagyok, uram,
de tudnék mondani pár dolgot a… Hé!
Hova mész?
A fiam után!
Elnézést, ha szabad, talán… Várj!
Ciao, papa
- Várjon! - Mio papa
Látod, búcsút int a kéz
Hová vet majd a sors ? Mi vár rám ?
Titkot rejt a messzeség
Bár lábam hosszú útra kélt
Poggyászom rejti majd a fényt
Madárdalt, harangok szavát
Mosolygó szilvát, kagylók zaját
Friss kenyér ízét, cseppnyi bort
S emlékedet mint útravalót
Papa, ég veled
Ciao, papa
Mio papa
Hallod, ez a búcsúdalom
Tétlen nem várok már, megyek hát
Vár rám megannyi izgalom
Sorsom tán távoli tájakra vet
Megmászok száz és száz hegyet
Tán látok pityergő tevét
Vagy zord kalózcsetepatét
De fújjon szél és essen hó
Emléked a legszebb útravaló
Papa, ég veled
MEGNYERJÜK A HÁBORÚT!
Vándor szívemben ott marad
A sok-sok boldog pillanat
A zápor elrejti könnyemet
Nem sírok én, bátor leszek
Emléked képe nyújt reményt
Szívemben élsz, őrzöm a fényt
Papa, ég veled
Szólít a harc
Messzi földeken
E szép olasz honért Nemes a küzdelem
A zászló leng A szívünk zeng
Il Duce, il Duce Mind zengjük a nevét
Új hajnalunk hasad
Kövesd a bátrakat
Szárnyalok, mint a sas Az égbolt végtelen
Menetelek büszkén Mert vár a győzelem
Bátor hév
Ifjú szív
Örvendj, Olaszország
A haza most téged hív
VEZÉRÜNK, MUSSOLINI
Köszönöm!
Viva Benito Mussolini, nostro duce!
Viva!
Már csak egy állomás van hátra.
Ne felejtsd el hazaküldeni a részemet a papának!
Nem is álmodnék ilyesmiről.
Látod? Fele-fele.
Levonva a kiadások, a közlekedési és a reklámköltségek.
Holnap egy tengerparti kisvárosban lépünk fel, Cataniában.
Őfőméltósága a Duce előtt lépünk fel.
Az Úgyse előtt?
Nem, páratlan sztárom.
Rettenthetetlen vezetőnk, a Duce, Benito Mussolini előtt!
Hallott a produkciónkról, és eljön megnézni.
Nagyon közel állunk egymáshoz.
Ezeken Rómában vagyunk.
Az ott ő, hátul.
Büszkévé teszel engem és a papádat.
Büszkévé.
Elnézést, uram!
Catania. Oda tart?
El tudna vinni?
Kérem?
Csak a szoroson kell átkelni.
Az ott kint nem a tenger.
Az egy temető!
Istenkém!
Egy cethal jött fel a jeges mélységből,
hogy vérrel és acéllal szedjen vámot.
Egy szörnyeteg, akkora, mint 20 hajó,
és éhség és a düh tombol benne.
Ugyan már, ezzel a mesével gyerekeket ijesztgetnek.
Kapitány,
a fiam az öböl túloldalán van.
Holnap fellép.
Ez minden vagyonom.
Vegye el, az öné!
Csak újra találkozni szeretnék vele.
Lép és fordul, lép és fordul, élénken, és lép, és lép…
Pihenhetnék egy kicsit?
Nem. Egyre kevésbé tartod a tempót.
Semmi pihenés.
Csak öt percet, kérlek!
Három perc.
Jól vagy, Pinokkió?
Aggódunk.
Fáradtnak és nyúzottnak tűnsz. Egy kiadós pihenésre van szükséged.
És egy nadrág és egy új fül sem ártana, ha engem kérdezel.
Miért nem látogatod meg a papádat?
Ez a hely nem neked való.
Nem lehet.
Folytatnom kell a munkát, küldeni a pénzt.
Igen…
Az az igazság,
hogy Róka gróf kihasznál.
Egy fityinget sem küldött az apádnak.
Micsoda?
Az összes pénzt megtartja magának.
Nem törődik veled.
Nem te vagy a kedvence.
Ebugatta a kedvence.
Mindig is így volt. Mert ő zseni.
Nem! Róka gróf nem hazudna nekem.
A sztárja vagyok!
Csak irigykedtek rám.
Szerinted megtaláljuk, Sebestyén?
Az én Pinokkiómat?
Igen. Tudod…
Én jó apám így szólt rám
Ha lépted peckes és vidám
Pár botlást meg sem érzel
Én jó apám így szólt rám
Viszlát!
Fel a fejjel, kiskomám
Ne sorvaszd a szíved…
Én vagyok az!
- Nézzétek, itt jön! - Ő az!
- Pinokkió az! Hadd beszéljek vele! - Köszönöm. Kedves tőletek.
Bocsánat, most nem jó.
Te senkiházi,
koszos,
ostoba majom!
Mit mondtál neki, mi?
A nagy előadás előtti este mindent tönkretehetnél.
Tudod, ki jön? Van fogalmad róla?
Annak a ketrecnek az alján találtam rád az esőben.
Meghalni hagytak ott.
Senkinek sem kellettél, de én segítettem.
Megmentettelek.
Hagytalak volna meghalni!
Hé! Hagyd abba!
Ne bántsd tovább!
Ennek semmi köze hozzád. Te vagy a sztár, menj gyakorolni!
Azt mondtam, hagyd abba!
Te mondtad, hogy én vagyok az előadás sztárja,
és nem tűröm, hogy így bánj a partneremmel.
És mi ez a pletyka, hogy a papám nem kap pénzt?
Lehet, hogy haza is megyek megkérdezni.
Erre mit mondasz, mi?
Az Úgyse előtt meg lépj fel te!
Szerintem félreérted a kapcsolatunkat, drága kis gyújtósom.
Én vagyok a bábjátékos,
te pedig a báb.
Én vagyok a gazda,
te pedig a rabszolga.
Azt teszed, amit parancsolok, amíg a fatested el nem korhad,
és be nem fűtöm vele a kályhámat!
Talán nincs madzag kötve rád,
de én irányítalak.
Engedelmeskedsz nekem.
Világos?
Ebugatta.
Egy fiú érzi, hogy él az apja.
Meglátod, meg fog keresni minket.
Nincs miért aggódnod.
Könnyen beszélsz.
Ma este lesz vacsoránk!
Nagyon szerencsések vagyunk!
Ó, főméltóságú uram!
Ezt a számot csak önnek írtam.
Szeretem a bábokat.
Hé, Ebugatta!
Szerintem nagy hűhós, extra különleges produkció kellene
ma este ennek a nagyon fontos Úgysének.
Van is pár nagyon jó ötletem.
Sok szerencsét, bábocskám!
Nyűgözd le a Ducét, és elárasztalak dicsőséggel.
Olyan műsort adunk neki, amit sosem felejt el.
Szólít a harc
Messzi földeken
E fülig kakis bébi Kezében életem
- A bűz terjeng, a szívünk zeng Bűz?
Igen, bűz, főméltóságod.
Il Duce, il Duce A fingod messze száll
Ha megetted a fikád Az enyém is vár rád
Kaksi!
Egy fingfelhőn Az égbolt végtelen
A budi mélyén Fingadozol szüntelen
Bűzös trotty
Ifjú szív
Csak zabáld a kakát A bili-buli téged hív
Ez a báb nem tetszik.
Lelőni!
És mindent felgyújtani!
Helló! Én vagyok az.
Jaj, már megint ő!
Nem halhatok meg.
Tudjuk.
Nem halhatok meg.
Be az ajtón!
Hihetetlen, nem?
Megúsztam a háborút, a golyókat, a tüzet…
Elütöttek!
Egy csomószor megölhetnek!
A legszerencsésebb fiú vagyok a világon.
Nekem úgy tűnik, szörnyű teher van rajtad.
Mi? Teher?
Dehogy.
Szörnyű dolog ezt mondani egy fiúnak.
Az élet rengeteg szenvedést hozhat.
Az örök élet pedig örök szenvedést.
Nem olyan rossz az.
Igen, néha elvernek egy kicsit,
de amint visszatérek, hazamegyek a papámhoz.
Á, igen. De mi lesz, ha többé már nem találkozhatsz vele?
Persze hogy találkozunk.
Miért ne találkoznánk?
Neked talán örök élet jutott,
de a barátaidnak, a szeretteidnek nem.
Minden velük töltött pillanat az utolsó lehet.
Nem tudhatod, mennyi időd van még valakivel,
amíg el nem megy.
Mi? Ezt nem értem.
Mondanál többet is?
Kérlek! Ne!
Tudtam! Újra életre keltél.
Szia, Gyertyabél!
A többségünk csak egyetlen életet adhat a hazáért,
de nálad nincs korlát.
- Nálam? - Igen.
Nálad.
Kövesd a parancsaimat, tanulj meg engedelmeskedni,
és kiváló katona leszel.
De a papám…
Hősként térsz haza.
Ilyen fiúra minden apa büszke lenne.
Megérkeztünk.
Hűha!
Mi ez a hely?
A hazafias ifjak elit kiképzőtábora.
- Mi az, hogy elit? - Hát mi.
Megtanulunk elit katonák lenni.
Tanulni? Mint az iskolában?
Olvasni, írni és azt a sózás dolgot csinálni?
Vicces vagy.
Figyelem!
A környéken ellenséges repülőket jelentettek,
de ettől holnap még folytatjuk a gyakorlatozást.
Fél valaki az ellenségtől?
- Aha. - Nem, uram!
Helyes.
Talán fiúk vagytok még, de a mellkasotokban férfiszív dobog.
Holnap Olaszország dicsőségére gyakorlatoztok.
Holnap büszkévé teszitek a hazát.
Pinokkió.
Igen?
Szerinted mit akart az apám a repülőkkel?
Nem tudom.
Igazából azt sem értem, hogy mit csinálunk itt.
Katonának készülünk. Hogy harcoljunk a háborúban.
De a papám szerint a háború rossz.
Azért mondja, mert gyáva.
Gyáva? A papám?
Hát, fél a háborútól, nem?
Apám szerint ha félsz meghalni a hazádért, gyenge vagy.
Gyáva.
Te félsz?
Egyáltalán nem félek.
Hát, én sem. És a papám sem.
- Imádom a háborút. - Én jobban!
Reggeltől estig imádom, mindennap, bármikor!
Én is!
Hát, azt majd meglátjuk, igaz?
Megmutatom, hogy nem vagyok gyáva. Magamhoz hasonlóvá teszem.
Tudod, minden apa szereti a fiait, de…
Az apákat néha elfogja a kétségbeesés, ahogy mindenki mást is.
És olyanokat mondanak, amiket csak akkor gondolnak komolyan.
Aztán idővel rájönnek, hogy egyáltalán nem gondolták komolyan.
Akár még gonosz dolgokat is mondanak rád, olyasmit, hogy „teher” és „gyáva”,
de a lelkük mélyén
szeretnek.
Félsz?
A haláltól?
Hogy én? Dehogy.
Meghaltam már párszor.
Elmegy.
Nyulak vannak ott, kártyázás meg egy csomó homok.
Kék homok.
Nagyon fura vagy.
De nem furább nálad, pajti.
Örülök, hogy itt vagy.
Én is.
Ahogy minden nagy birodalom esetében,
Olaszország sorsát is
a fiatalsága ereje alakítja.
Ma először kóstolhattok bele a háborúba.
Két csapatot alkottok.
A csatatér közepén van egy torony.
Az a csapat nyer, amelyik először tűzi ki a zászlóját a torony tetejére.
És ne felejtsétek el,
bárki is van a másik csapatban,
az ellenségetek!
Győzzön a jobbik,
és hozzon dicsőséget a csapatára és mindannyiunkra!
A puskák festékgolyóval vannak töltve, a gránátok konfettivel.
Jelöljétek meg az öléseket!
Olaszországért!
Hé!
Vigyázz!
Várjatok!
Gyerünk, fiúk! Indulás!
- Rajta! - Roham!
Vigyázz!
Gyorsabban! Utánam!
Fogd meg!
Mindketten itt vagytok. Miért?
Mindketten nyertünk, apám.
Ó, csakugyan?
Megkérdezhetném, hogy jutottatok erre a következtetésre?
Döntetlen lett.
Mindketten gyorsan értünk fel.
Akkor rendben.
Gyertyabél…
Lődd le a bábut!
De apám…
Ez egy igazi pisztoly.
Ragadd meg a dicsőséget, fiam! Lődd le a bábut!
Mindenki a mellvédekhez!
Védjétek meg a központot!
Olaszországért!
Megtámadtak minket!
Azt mondtam, hogy lődd le a bábut!
Nem! Nem hagyom, hogy ezt csináld!
Egész életemben csak neked akartam megfelelni.
De sosem sikerülhet!
Igazad volt.
Vékony vagyok, gyenge és sovány, akár a gyertyabél.
Mindig félek.
De még a félelmem ellenére is nemet tudok mondani neked.
Erre képes vagyok.
Nem félek nemet mondani. És te?
Te gyáva mocsok!
Igen, gyenge vagy!
Nem vagy a fiam!
Gyertyabél!
Bábu!
Talpra!
Itt az utolsó lecke ideje.
Most megtudod, mit jelent valójában szolgálni a hazát.
Pinokkió!
Köszöntelek, kis lázadóm!
Végre megtaláltalak.
Mindent elvesztettem.
És most veled is ez lesz.
Gyertyabél!
Bonjour, kis sztárom!
Nem! Hol van Gyertyabél?
Ebugatta! Kérlek, segíts!
Szegény párának rajtam kívül nincs senkije.
Megbocsátottam neki.
De te! Te mindent tönkretettél!
Add ide azt a fáklyát, Ebugatta!
Ebugatta!
Add ide, te nyavalyás majom!
Engedj el!
Neked semmit sem számít a szerződésünk?
Teljesítem a részem,
te pedig égni fogsz.
Lángolj fényesen!
Mint egy csillag!
Hé, ez forró! A kakaónál is rosszabb.
Segítség!
Kérlek, segíts!
Segíts!
Hogy tehetted ezt velem?
Ráadásul egy bábért?
Te ocsmány, elfajzott korcs!
Többet nem árulsz el!
Ebugatta!
Ebugatta.
Vajon viszontlátom valaha a papámat?
Nézd! Egy sziget!
Ússz!
És ha ma rám néznél
Szívem olyan gyorsan meggyógyulna
Papa? Papa!
Míg itt vagy, élek boldogan
A szívem így egész
Végre így egész
Papa!
Élsz!
Pinokkió!
Az én Pinokkióm.
A szeretet fáj.
Minden rendben lesz, papa.
Ha jobban leszel, azonnal elindulunk haza, rendben?
Nem, Pinokkió.
Ennek a fenevadnak a gyomrából nincs menekvés.
Minden évtizedben csak egyszer vágyik a nap melegére.
Hamarosan visszasüllyed a mélybe,
az óceán legsötétebb, leghidegebb zugába, ahol él, és…
minket is magával ragad.
Istenem! Ez az!
Kövessetek!
Kövessünk? Hova?
Irány a világítótorony és a szabadság!
- A légzőnyílásai! Azokon át kimászhatunk. - De sosem érjük el. Túl messze van.
Pinokkió segíthet.
Pinokkió, figyelj!
Ki kell másznunk a…
Mi az, Pinokkió?
Papa, utállak!
Mi? Mit…?
És téged is utállak, Ebugatta! És téged is, Tücsök T. Sebestyén!
Igen, már értem! Most az egyszer hazudj, fiacskám!
Igen, ez az, hazudj!
A nevem Panuccio!
Tovább, Pinokkió!
Imádom a hagyma illatát!
Imádom a háborút! Imádom!
Örökre csapdába akarok esni itt!
Ez az!
Most mindenki másszon át!
Gyorsan! Gyerünk!
Mit csinálsz…?
Csak szilárdan… Hűha!
Szavamra! Jézuskám…
Hűha! Tartsd!
Ez az!
Ne nézz le, Pinokkió!
Engem nézz!
A papát nézd!
Tüsszenteni fog, siess!
Nem!
Elkaptalak, fiam.
Kapaszkodj, fiam!
Segítség!
Hűha…
Jaj, ne! Pinokkió!
Papa!
El akar kapni minket! Gyorsan!
Gyerünk, Ebugatta! Menni fog!
Igen, gyorsabban, Ebugatta!
Kapaszkodjatok!
Ne, ne most!
Kérlek, küldj vissza most azonnal!
Vissza kell mennem megmenteni a papámat.
Ismered a szabályt, Pinokkió.
Az összes homoknak le kell peregnie, csak akkor térhetsz vissza.
Nincs idő! Haldoklik!
A szabály az szabály,
és ha megszegjük,
annak súlyos következményei lesznek.
Ha most térnél vissza, ilyen hamar,
halandóvá válnál.
Talán megmented Dzsepettót,
de így végül meghalsz, Pinokkió,
és ez lesz az utolsó életed.
Nem érdekel!
Küldj vissza!
Tedd meg!
Én nem fogom, fafiú.
Szegd meg a szabályt! Törd össze!
Ha biztos vagy benne.
Most menj az apádhoz, gyermek!
És hozd ki a legtöbbet belőle!
Sikerült!
Ezt nem hiszem el!
Pinokkió.
Fiam!
Térj magadhoz, Pinokkió!
Mint a múltkor.
Ébredj fel!
Semmi bajod, te…
Itt vagy.
Drága fiam.
Nem látsz?
Élsz.
Olyan szabad vagy. Nekem…
Szükségem van rád.
Fiam.
Dzsepettó mester.
Csak örömet akartam vinni az életedbe.
Sikerült.
Örömet hoztál az életembe.
Olyan szörnyű, szörnyű örömet.
Kérlek, hozd vissza nekem!
Igazi fiúvá változott, hogy megmenthessen.
És az igazi fiúk nem jönnek vissza.
Ezt jól tudom.
Tudom, de…
Ez nem igazság!
Jótett helyébe jót várj, emlékszel?
És ez a fiú odaadott…
Nos, mindent odaadott!
Azt mondtad, ha teljesítem a kötelességem, és jó fiút csinálok belőle,
ha jó útra vezetem, teljesíted egy kívánságomat.
Így volt.
És teljesítetted ezt a feladatot?
Jó, rendben!
Talán nem ment olyan jól. Talán elrontottam ezt-azt, sőt, sok mindent, de…
Megtettem, ami tudtam, és többet nem is tud senki.
Erre Pinokkió tanított meg.
Úgy értem, megtanítottam neki, ő meg az eszembe véste.
És tudod, miért? Mert…
mert jó volt.
Nos tehát, nemes tücsök,
válassz bölcsen!
A fenébe is, legyen!
Szeretném, ha újra életre kelne!
Legyen hát!
Fenyőfából készült kisfiú,
a nappal kelj fel te is,
és járd a földet!
Légy a fia!
Töltsd meg fénnyel a napjait!
Hogy soha ne legyen magányos.
Pinokkió.
Gyermekem.
Azzá akartalak tenni, aki nem vagy.
Szóval ne légy Carlo, sem senki más!
Légy pontosan az, aki vagy!
Én…
Szeretlek.
Olyannak, amilyen vagy.
Akkor én leszek Pinokkió.
És te leszel a papám.
Így jó lesz?
Nagyon jó lesz.
Az élet olyan csodálatos ajándék!
Így aztán ezt követően így éldegéltünk tovább.
Sakk-matt!
Többé nem találkoztunk a fatündérrel.
Dzsepettó megöregedett.
Pinokkió nem.
És idővel Dzsepettó elment.
Egy téli reggelen Pinokkió az ablaknál talált rám.
Többé nem mozdultam.
Így aztán berakott egy gyufásdobozba,
és ma is mindig magával hord.
Pont a szívében.
A SZÍNPAD CSILLAGA – EBUGATTA
Kimerészkedett a világba,
és úgy hiszem, a világ a keblére ölelte.
Jó ideje nem hallottam róla.
Vajon végül ő is meghal?
Azt hiszem, igen.
És ettől talán igazi fiúvá válik.
Ami megtörténik, az megtörténik.
És aztán elmegyünk.
GUILLERMO DEL TORO: PINOKKIÓ
Tovább szövegelsz, vagy játszol végre?
Szabadna?
Az életemet meséltem el.
Jó élet volt.
Elég jó.
Hadd szóljon, fiúk!
Én jó apám így szólt rám
Ha lépted peckes és vidám
Pár botlást meg sem érzel
Én jó apám így szólt rám Fel a fejjel, kiskomám
Ne sorvaszd a szíved
A csalfa reménnyel
Ne légy komor hát
A víg utat járd
Ha földre hull egy csillag A többi ragyog tovább
Ne légy komor hát Csak víg dalod fújd
A búskomor felhőhad
Elállja utad, ontja rád záporát
Az élet egy örök tánc, egy konok körforgás
Ha magával egyszer elsodor Minden forduló más és más
Elűzöd a bajt
Ha szíved kitart
S ha úgy érzed, hogy húz az ág
Holnapra szebb lesz talán a világ
Ezernyi dallam zeng feléd
Derengni kezd a szürke ég
Kövesd a fényt, a madarak hadát
Bátor kalandok hívó szavát
Holnapra szebb lesz talán a világ
A világ
Ne légy komor hát
A víg utat járd
Fedezd fel a szívedben
A napfény dalát
Ne légy komor hát
Csak víg dalod fújd
Ha a sok húr peng és bong
Elsodor a zene Elillan a gond
Elűzöd a bajt
Ha szíved kitart
S ha úgy érzed, hogy húz az ág
Holnapra szebb lesz talán a világ
Az ég kékjével fest A tavaszi napsugár
A folyó vizére fodrokat
Lágy dalú mandolin Húrjain sóhaj száll
Mitől lehetnék boldogabb ?
Ne légy komor hát
A víg utat járd
Fedezd fel a szívedben
A napfény dalát
Ne légy komor hát Csak víg dalod fújd
Bolond csengő csing-ling cseng
Kacag, körbe leng Oly könnyeden zeng
Az élet egy örök tánc, egy konok körforgás
Ha magával egyszer elsodor Minden forduló más és más
Bizony, tovább érsz
Ha peckesen lépsz
Hát hagyd a bút, és menj tovább
Holnapra szebb lesz talán
Holnapra szebb
Holnapra szebb lesz talán
A világ
A feliratot fordította: Vass András
APÁMNAK ÉS ANYÁMNAK